19 



leírásokra, a gyűjtők által csere útján szerzett anyagra, valamint 

 saját kutatásaira volt utalva és rátermettségének teljes tudatában 

 feleslegesnek tartotta, hogy a typusokat figyelembe vegye. 



Ezek után talán szükségtelennek látszik Jeannel tanulmányát, 

 tekintettel a kétségbeejtő nyomdaviszonyokra, bővebben méltat- 

 nunk, ha egyes hibák, melyek részint a tényeknek félreismerésé- 

 ből, részint azok tudatos félremagyarázásából erednek, szükségessé 

 nem tennék, hogy a munkával foglalkozzunk. Jeannel mindenek- 

 előtt abból a túlságosan öntelt nézetből indul ki, hogy mindaz, 

 amit előtte főleg magyar rovarászok tudományosan műveltek, úgy- 

 szólván értéktelen és csupán az ő munkája hivatott arra, hogy 

 fényt derítsen a régibb leírások homályába. Jellemző, hogy csupán 

 három szerző ellen emel bőséges kifogást, ezek Csíki Ernő, 

 Mihók Ottó és magam. Szemünkre veti, hogy leírásaink vagy 

 nagyon is általánosak vagy lakonikusan rövidek, de mindig homá- 

 lyosak és amennyiben a jellegzetest nem emelik ki, teljesen haszna- 

 vehetetlenek ; hogy a termőhelyeket nem adtuk meg az ő „régi 

 román helyi neveiken", hanem számukra magyar neveket terem- 

 tettünk ; hogy általánosságban hamis adatokat szolgáltattunk és 

 ezáltal a fajok azonosíthatóságát inkább meggátolni igyekeztünk, 

 semhogy azokat leírtuk volna. Ily módon reá hárítottuk azt a 

 terhes feladatot, hogy a csere útján szerzett cotypusok és csaknem 

 az összes alakokból kapott példányok, valamint saját kutatásai 

 alapján a fajokat, azok bélyegeit és alakköreit megállapítsa. 



Tanulmányába burkolt célzatosságát jellemzi az a felületesség, 

 amellyel az egyes leírt alakok magyar neveit közli. Ilyenek Almósi, 

 Arpddí, kalenyaszense, Meziadis, Moczdryi. A közölt térkép 

 tömve újonnan kitalált román nevekkel és magyarázatként hozzá- 

 fűzve : „Magyarország földtani térképe és a Magyar Földtani Intézet 

 térképei után." Az általa megadott termőhelyek természetesen 

 román neveket viselnek, sőt Bihar számára is talált egy romános- 

 nak vélt új nevet Bihor alakjában ; ez egyszer azonban akarata 

 ellenére, csupa tévedésből, a hegység feledésbe ment, ősrégi magyar 

 nevét találta feleleveníteni, mintegy fényes bizonyságául másfél- 

 évezredes ősiségünknek. Célzatossága kézzelfogható alakot ölt ama 

 kijelentésében, mely szerint az általam alkalmazott vidarétensis 

 név nem felel meg a jóhangzat követelményeinek (Jeannel így 

 írja : vidarétensis!) 



Mindezekből világos, hogy Jeannel az őt megelőző szerzők 

 munkáit lekicsinyelni igyekszik, hogy ezáltal saját érdemeit annál 

 kedvezőbb megvilágításba helyezhesse és félreismerhetetlen célza- 

 tosságával ama népnek óhajt kedvében járni, amelynek szolgála- 

 tába szegődött. 



A közismert, tudományos tevékenységünket végleges meg- 

 bénítással fenyegető nyomdai viszonyok nem engedik meg, hogy 

 közleményem, mely elsősorban is a magyarul nem tudó külföld- 

 nek van szánva, egész terjedelmében közöltessék, miért is arra 



