107 



ehhez az Ősbogárhoz. Ennek a rendnek az őseit hozzák azután 

 genetikus kapcsolatba az ősbogárrai. 



Ez a módszer annyira ingatag alapon áll és annyi alkalmat 

 ad az egyéni felfogásra, hogy nem csodálkozhatunk azon, ha 

 látjuk, hogy a nézetek nagyon eltérők. 



Eltekintve Porta bizarr nézetétől, aki a Strepsipterákból 

 vezeti le a bogarakat és Crampton alig megokolt véleményétől, 

 amely a Dicellurákban látja a bogarak őseit, két komoly véle- 

 mény áll egymással szemben. Az egyik oldalon Packard, Lameere, 

 HouLBERT és KoLBE a neuropteroid rovarok (Planipennia vagy 

 Psocoptera) körében keresik a bogarak rendjének gyökerét, a 

 másik oldalon pedig Haeckel, Qanglbauer és Handlirsch a 

 Protoblattoidáktól való leszármazás mellett kardoskodnak. Kolbe 

 még a diphyletikus leszármazás gondolatától sem zárkózik el. 



A két eltérő nézet bizonyos elvi kérdések ellenkező meg- 

 ítélésén alapszik. Egyrészt a holometabolia mono- vagy diphyle- 

 tikus keletkezéséről vallanak ellentétes nézeteket, másrészt a pri- 

 mitív lárvaalak (lárva campodeiformis, eruciformis) és a Malpighi- 

 edények primitív száma (tetranephria, hexanephria) felett nem 

 tudnak megegyezni. Mindegyik fél felvonultat egy csomó érvet a 

 maga igaza mellett, de exacte bizonyítani egyik sem tud. Mindkét 

 nézet csak hypothesis, amely felett sokat lehet pro és contra 

 vitatkozni, de igazolni, verifikálni csak akkor lehet, ha a hypo- 

 thetikus ősök helyébe jómegtartásü ásatag ősök kerülnek. Addig 

 elmondhatjuk Dubois REYMOND-dal, hogy ignoramus et ignorabi- 

 mus. Ez annál nagyobb kár, mert az ősi alak és ennek leszár- 

 mazása hatással van a bogaraknak a renden belüli csoportosítá- 

 sára is. Ugyanis egészen más csoportokat kell primitíveknek tar- 

 tanunk akkor, ha a neuropterid rovaroktól származtak a bogarak, 

 mint ha a Protoblattoideáktól való leszármazás igazolódik be. 



Az extensiv törzsfakutatás tehát a Coleoptera 

 rend leszármazására vonatkozólag s e,m mi pozi- 

 tívumot sem tudott megállapítani. Lássuk most, 

 milyen az eredmény a renden belül. 



Amikor a származástani mozgalom megindult, a coleoptero- 

 logia a Latreille — Erichson — LACORDAiRE-féle tarsális rendszert 

 uralta. Akkoriban az összehasonlító morphologiai, anatómiai és 

 embryologiai vizsgálatok még annyira a kezdet kezdetén voltak, 

 hogy a kutatók ezeknek szórványos eredményeit felhasználni nem 

 tudván, kénytelenek voltak továbbra is külső hasonlóságokkal 

 dolgozni. Ezért az első postdarwinistikus rendszerek csak abban 

 különböztek a régitől, hogy a szerzők a régi rendszert genealógi- 

 ailag körülírták. így már Roger szárnytanulmányai alapján a régi 

 rendszert phylogenetikailag megalapozottnak tartotta. Ezt a nézetet 

 tovább fejlesztette P. Mayer, aki az általa megkonstruált Proto- 

 coleopteron-bó\ a Protopentameron-t, Protoheteromeron-i és a 

 Prototetrameron-t vezette le. 



8* 



