117 



ami azt természetessé tenné, t. i. a genetikus ro- 

 konság. Azt állítom, hogy a búvárok által felállított 

 fejlődési sorok nem genetikus sorok, mert a 

 módszer, amellyel készültek, ab ovo rossz; a 

 felállított rendszerek nem természetesek, mert 

 a módszer, amelyet létrehozásuknál alkalmaztak, 

 nem vezethet az igazi természetes rendszerhez. 



Állításomat a következőkkel okolom meg : 



1. Az u. n. fejlődési sorok felállításánál az összes búvárok 

 kivétel nélkül csak jelenleg élő, recens alakokat vettek 

 tekintetbe és a nagy, jelenleg is élő egységeket egymásból szár- 

 maztatják. Pedig mi csak a törzsfának a jelen geoló- 

 giai korral való vízszintes metszetét látjuk, 

 amely sok, egymástól független genetikus sort 

 metsz. Ezek a metszéspontok, vagyis a jelenlegi 

 rendszertani egységek ezen a metszeten coor- 

 d inalva vannak, függetlenek egymástól és azok 

 közt a leszármazási viszonyt vízszintes irány- 

 ban keresni céltalan, mert 



2. a rokonsági vonalak az elmúlt geológiai 

 k o TSZ a ko k ba n k o n V e rg á 1 n a k. A recens alakok- 

 ból összeállított fejlődési vonalak ezért nem 

 bírhatnak convergentiapontokkal. A magasabb 

 rendszertani egységek divergálása közös ősök- 

 ből a geológiai múltban folyt le. A ma élő csalá- 

 dok, családsorozatok, bármennyi primitív bélye- 

 getis őrzött meg egy i k - m ási k, m a,m á r a n n y i r a 

 eltávolodtak egymástól, annyi speciális járu- 

 lékos bélyegük van, a convergentia és a paralle- 

 lismus már annyira specialisálta őket („ morpholo- 

 gische Imponderabilien" Kolbe, 1911), hogy a köztük levő 

 ür (hiatus) ma már számtalan epistrephogenetikus 

 folyamat felvétele nélkül át nem hidalható, egy- 

 másból ezek többé le nem vezethetők. Teljesen el- 

 hibázott dolog tehát az, amikor pl. arról beszélnek, hogy a Dy- 

 tiscidák a Carabidákból származtak. Egy mai Carabidából soha 

 sem lesz már Dytiscida, még ha az Omophron is! Kolbe helye- 

 sen mondja egy helyen, hogy csak az „archotypikus" ősöknek 

 más „archotypikus" ősöktől való leszármazásáról lehet szó. Ez 

 azonban nála csak frázis, melyet ő maga sem követ, hiszen az 

 archotypikus ősök egyelőre csak képzeletben vannak meg. 



3. Az u. n. fejlődési sorok, tisztára recens 

 alakok alapján állíttatván fel, teljesen nélkülö- 

 zik az időbeli egymásután lényeges momentu- 

 mát, pedig egyedül ez jogosítana fel arra, hogy 

 az alaktani fokozatos átmeneteket a fejlődés 



