129 



mely szövedékhez kívülről a magvak tapadnak. Idővel egész nagy 

 gubancok keletkeztek ; belül fehéres, selymes volt a szövedék, 

 benne a fehér hernyóval. A hernyók azután a szövedékben bábbá 

 alakultak át. Később kirajzottak a pillék. Az első kettő 1916. 

 április 29-én, az utolsó június 23-án kelt ki. A Nemzeti Múzeum- 

 ban történt meghatározás szerint a fenti fajnak bizonyultak. 



Ez a Gelechiida a STAUDiNGER-REBEL-féle katalógus szerint 

 Közép-Európában, Oroszország északnyugati részén és Madeira 

 szigetén honos. A magyar faunakatalogusban nem szerepel, sem 

 újabb adat hazai előfordulásáról nincs. Ezek szerint faunánkra 

 új faj. Heinemann Frankfurt a. M. és Braunschweigot említi 

 termőhelyül; szerinte a hernyó száraz borsóban él, a pille pedig 

 júniustól augusztusig rajzik. Sorhagen (Die Kleinschmetterlinge 

 der Mark Brandenburg. 1886, p. 333.) Braunschweigot, Hannovert 

 és Hamburgot említi termőhelyül. Hamburgban egy zabpadláson 

 fogták. Szerinte a hernyó áttelel (zsákocskában) és száraz borsó- 

 ban, rizsben él, 6 — 8 magot egy csomóba köt és Angliában gyak- 

 ran egész tonnákat tesz tönkre ez árúkból. Greqson szerint min- 

 denféle holt anyagban él, de elsősorban a lisztes anyagokban. 

 Spuler is a lisztes anyagokat említi tápláló anyagul. Úgy ő, mind 

 Sorhagen is, a rajzás idejét a júniustól augusztusig terjedő időre 

 teszi. Alapjában véve tehát Közép-Európából is kevés származási 

 helyet említ az irodalom, így a lepke itt sem tartozik a közönsé- 

 gesebbek közé. 



A hazai eset nemcsak termőhely, de a hernyó táplálékát 

 illetőleg is teljesen új adattal szolgál. Csupán az a gyanú merül- 

 het fel, hogy a kereskedő esetleg idegenből hozhatta a magot s 

 mint ilyent már fertőzve kapta. A lóheremag nem volt friss ter- 

 més, látszott rajta, hogy nem részesült rendszeres magtári keze- 

 lésben, amit erősen atkás volta is bizonyított. Ez azonban még 

 nem zárja ki, hogy a szóbanforgó pille nálunk is ne fordulna elő. 

 Sőt éppen a magnak ezen elhanyagolt volta alkalmas gyanúnk 

 eloszlatására, arra engedve következtetni, hogy magtári elheverő- 

 dése közben fertőződött meg a pseudospretella-va\, mint ama 

 másik pillével is, amelyet ugyanezen magból kitenyésztettem s 

 amely faunakatalogusunk szerint gyakori nálunk s egyebek között 

 Budapesten is fogták már. Ez a pille a Tinea misella Z. volt, 

 melyet 1916 július 30-án fogtam ki a hengerüvegből s mely az 

 irodalmi adatok szerint két nemzedékben él gabonában, tengeri- 

 ben, állati eredetű raktári anyagokban, de valószínűleg fában is. 

 Előfordulását a lóheremagban tehát természetes jelenségnek kell 

 tartanunk. Ha az előbbi faj, a pseudospretella, új is faunánkra, 

 abból még korántsem következik, hogy raktárainkban eddig egy- 

 általában elő ne fordult volna; vagyis a lóheremagot nálunk is 

 megfertőzhette s nem okvetlenül szükséges feltételeznünk, hogy a 

 pille eredete külföldi s úgy importáltatott a maggal együtt Buda- 

 pestre. 



