Cyprusi utam. 11 



április elején fejezték be s a szégyenletesen ritka tarlókon a 

 tikkasztó hőségtől kiszáradt földgöröngyök és forró kövek alatt 

 Tovarok nem élhettek. A májusban virágzott gránátalmafa rovar- 

 mentesnek bizonyult, a városi kertben, a „Tikiti"-ben megkísérelt 

 ■csalétellel való fogás teljesen eredménytelen maradt. 



Az Anatriches és ehhez tartozó néhány ernyős növényeken 

 ■észlelhető volt egy kis rovarélet : leginkább légy, darázs és méh- 

 f élekből. Hangya az még a lakásokban is millió számra volt^ úgy 

 a szúnyogok sokasága sem hagyott kiváni valót. 



A görög nyelvben való járatlanságom miatt eleinte csak a 

 főhadiszállásom közeli környékére terjesztettem ki kirándulásaimat. 

 Keleti irányban az ormidiai szőllőkig, észak felé a föszbányákig, 

 nyugoti irányban pedig a sóstó felett fekvő „Agios Georgios 

 mikro" kolostor és Vlachi nevű házcsoportig szoktam kijárni. Az 

 ezen kirándulások után fennmaradt időmet a görög nyelv mielőbbi 

 elsajátítására fordítottam : naponként 50 — 100 szóval szaporítván 

 •emlékezetemben szótáramat. 



Ormidia felé tett kirándulásaim alkalmával egy a félúton 

 levő ókori város romjai közötti szántóföldek nyomorúságos tar- 

 lóin : Fieris Brassicae, P. Daplidice, Colias Hyale, C. Edusa és 

 var. Helice meglehetős kopott állapotban repült, a Capparis spinosa 

 éa Árum C3pnumon Lycaenálcat fogtam, ezek friss példányok 

 voltak, csak a Baeiica volt szintén kopott, jele annak, hogy 

 későn jöttem. Bogarakból esténként a sósnövényeken és a sáson 

 nagyobb számban repült egy cserebogár-faj, minden magasabban 

 kiálló tárgyra csapkodva le, még az embert vagy állatot sem 

 kerülve ki. Ugyanitt és mindenütt ahol sós növények tenyésznek, 

 az Orgyia diibia hernyója nagy mennyiségben fordult elő. A szár- 

 nyatlan nőstény életképes petéit a gubóba párzás nélkül rakja 

 le, melyből a kis hernyók a gubófalat átrágva bújnak ki, miről 

 számtalanszor volt alkalmam meggyőződni ; megjegyezve, hogy 

 a túlszaporodást a sok Ichneumon és néhány légyfaj gátolja. 

 A hím aránylag ritka és. nagyon gyorsan repül a sás sűrűségében. 



A sóstó körül s különösen a dzsámin (dervis) kolostor köze- 

 lében a sás között nagy számban röpült Ascalaphus macaronius 

 nagyon lomhán, pedig ez az állat nálunk Huny adm egyében a 

 Vále Korbuluiban igen gyorsan szokott repülni. A sóstó körül a 

 virágos tüskéken legyek, darazsak és méhfélék repültek, míg az 

 ■erre levő tarlókon Pieris Daplidice var. Paphani, Colias Hyale, 

 Danais Chrysippus és Charaxes Jasius, néha egy-egy Papilio 



