31 



Változások a magyar lepke-fauna terén. 



Irta A. Aigner Lajos. 

 L 



S e i t z A. nagy művében (Die Grossschmetterlinge der Erde) 

 nagyon sok változás esik a nemek, fajok és fajeltérések és uj faj- 

 változatok elkülönítésében, minthogy pedig az egyes csoportokat 

 elismert szaktekintélyek dolgozták fel, elkerülhetetlen ama válto- 

 zásokról tudomást szereznünk, legalább annyiban, amennyiben 

 hazai faunánkra is vonatkoznak. Azonkívül félemlít számos, már 

 elnevezett eltérést, mely hazánkban is előfordul vagy előfordul- 

 hat, de amely gyűjtőink figyelmét eddig elkerülte. Az illető 

 változásokat a Seitz-nél követett sorrendben adom. 



A Pajnlio-nem (feldolgozta Seitz A.) több alnemre oszlik; 

 a Papilio s. str. alnembe tartozik a P. Machaon L. Az ab. Sjihy- 

 rus Hb. név helyébe lép ab. asiaíica Mén. ; az ab. imllida Tut alap- 

 színe nagyon halványsárgás (Budapest) ; az ab. centralis Stgr.-nál a 

 fekete rajzolat, kivált a felső szárnyé, erősen sárga behintésű 

 (Budapest) ; az ab. Drusus Puchs lényegtelen átmenet az ab. 

 aurantiaca Speyer-hez ; az ab. bimaculatus Eimer és a fel nem 

 említett ab. inmaculata SchulZ; valamnit az ab. rufopimdata 

 Wheeler Seitz szerint nem érdemelnek külön nevet, az ab. te- 

 nuivittata Spengel pedig csak torzalak. 



Papilio Poci ilirius L. a. Cosinodesmus alnembe tartozik ; az 

 ab. undecemlineatiis Eimer nem érdemel külön elnevezést; vájjon 

 az ab. decemlineatus Aig. (rednctus Schultz) és ab. noveinlineatus 

 Aig. is? 



Thais Polyxena .Schiíf. ab. Cassandra Mti. {hipunctata 

 Cosm.) név helyébe lép ab. Rumina Esp. 



A Parnassius-nem (feldolgozta Stichel H.) élére lép a 

 ilfnemos?/ne- csoport. A P. Mnemosijne L.-nél a Staudinger-Rebel- 

 féle katalógus az ab. Harlmanni Stdfs-t az ab. melaina Honr.- 

 hoz vonta, de Stichel újra szétválasztja a kettőt s szerinte az 

 előbbi 1000 m magasságban állandóan előforduló sötétebb alak, 

 holott az ab. melaina sokkal ■ több fekete rajzolatot feltűntető 

 melanistikus eltérés ; az előbbit a Tátrában, az utóbbit Erdély- 

 ben figyelték meg. A Budapesten és Szaáron található példányok 

 legnagyobb része az ab. Athene Stichel hez tartozik (R. L. XIV. 

 160 1.) ; az ab. halteres Musch.-nál a felső szárny korongsejtjében 



