Cyfi usi utam. 51 



A ókori Salamis és más e környéken volt városok építésé- 

 hez használt mészkő-bányákban néhány bogarat, Tarantula pókot 

 és Scorviót találtam. Salamishoz közel, szintén a sasos part- 

 vidéken a már említett Ascala]jliust sikerült hálómba kerítni. 

 Egy kis édesvízi pocsolyában néhány jól kifejlődött görög teknőcz 

 gimnasztikáit egj^más hátán. 



Ha itt e sziklás úttalan utakon jár az ember, szinte a hold- 

 ban képzelhetné magát, annyira csendes ez a vidék: egyetlen 

 egy madarat sem láttam, csak egy-egy ijedtében elsurranó kígyó 

 vagy fürge gyík, no meg a rekkenő hőség figyelmeztetett, hogy 

 a földön járunk, sőt hajdan áldott, gazdag földön. 



A monda szerinti Szt. Katalin sírjában oltottuk kissé szom- 

 juságunkat, az itt talált élvezhető ivóvízzel, melyből bőrtömlőinket 

 is megtöltöttük. 



Az ezután utunkba esett Pidias meredekben nem fogtam 

 említésre méltót, a kiszáradt folyammedret benőtte sás között 

 nagyon kevés rovarra akadtam ; itt a hőség nagyobb volt mint 

 kint a tarlókon, pedig ott is 44—46*^ R mutatott hőmérőm, 

 a napon. 



Kiérve a 2 kim. széles forró katlanból, a tarlókon és par- 

 lagon heverő földeken, helyenként kilométernyi területeket ellepő 

 tüskék között igyekeztünk előre jutni, miközben nem egy ma- 

 gyaros áldás siklott ki számon. 



Már előbb is, de messzebb tőlünk, több ízben láttam láng- 

 kévéket felcsapkodni, melyeknek okát nem tudtam magamnak itt 

 .megmagyarázni. Agios Barnába után egészen közel, utamba esett 

 egy ilyen, s így alkalmam nyílt egy népszokással megismerkedni, 

 mely engemet mint rovarászt érdekelni kezdett. Ugyanis a keleti 

 időszámítás szerinti Szent János napját minden jóravaló görög 

 asszony arra használja fel, hogy csipkedő albérlői között alapos 

 razziát tartson. Szt. János napján a napra kerül a vaczak, mely 

 rongyok, bőrök, szőnyegek meg párnákból áll. Majd kimennek a 

 szántóföldekre, ott asszonyok és gyermekek összehordanak 

 mindenféle száraz bozótot, és miután ezt a tüskemáglyát meg- 

 gyújtották, és a lángok körülnyaldossák, átugorják ezeket, mi- 

 közben pokoli lármát csapva, folyton azt kiáltják, hogy : 



Psziloi, psziloi figete, 

 Ke korgoi pszifigete. 

 Ke ó agios Joannisz erchete. 



