52 Bordán István. 



Szent János tehát egyszersmind bolha és poloska ijesztő is 

 egy személyben. E népszokás különben nálunk is, különösen 

 Erdélyben, az oláhok lakta vidéken szintén található, csakhogy 

 oláh honleányaink okosabbak, más verset mondanak el; a bol- 

 hákat a „párintye'' szakálába menesztik. 



No, de folytassuk utunkat. 



A sok tüske és tövis daczára is örültem, hogy Pidias medre 

 végre a hátam megett volt, mert itt néha-néha mégis csak ke- 

 rült egy-egy állat. 



Naplementekor érkeztünk Agios Sergiosba, hol a „pápász"- 

 ná], a falú erényekben gazdag lelkipásztoránál sikerült szállást 

 kapnom. Persze előre tudtam, hogy — bár váltig bizonyította 

 a pap felesége, mikor fekhelyemet megmutatta, „epszilomen"' t. 

 i. hogy össze fogdosta a bolhákat — a fáradságos út után ke- 

 serves éjszakának nézek elé, a cyprusi Zacherlin-napján. 



Nem csalódtam feltevésemben ! Azt hiszem a sziget vala- 

 mennyi bolhája, poloskája, szúnyogja stb. nálam keresett mene- 

 déket e nevezetes napon ; valóságos entomologus eldorádóban 

 töltöttem az éjjelt, de alig vártam ám a végét. Sok keserves 

 éjszakát éltem Cypruson, de az agios-sergiosi hivők papja portá- 

 ján töltött örökké emlékezetemben fog maradni. 



Alig pirkadt, ott hagytam .,kreváti-'"'mat és igyekeztem ki- 

 felé a szabadba, körül nézni a faluban, hogy merre is vannak 

 azok az erdők és rétek? Sajnos a legbehatóbb keresés mellett 

 sem sikerűit ilyeneket felfedezni, hacsak azt a néhány nyomorú- 

 ságos olajfát erdőnek nem kellett nézni. Réteknek azonban 

 nyomát sem láttam. Ezért miután végre sikerült az „endómá"-k 

 zaklatása iránt kevésbbé érzékeny kísérőmet Morpheus karjaiból 

 kizavarni, az obligát „mavró" (fekete kávé) bekebelezése után 

 búcsút véve páterem és hozzátartozóitól, folytattam utamat a 

 ,.;Trachotis"-szon át Agios Theodoros felé, a Karpas-félszigeten 

 evő másodrangú egyházi nevezetességű búcsúhely látogatására. 



A Trachotis mivoltát már a neve is elárulja : kietlen száraz 

 földterület ez, melyen még a tüske és tövis sem terem meg: 

 kopár itt minden. 



Iránynak a Pendedaktilos-hegységet választottara. Az úton 

 odáig falút vagy telepet nem érintettünk, a ,,Panagia Paradighi- 

 otossa" kolostor volt az egyedüli emberlakta hely, mely még 

 reggel korán utunkba esett. 



10 óra után értük el a Pendedaktilos-hegység homokkő- 



