176 



Ez alkalommal kívánom közölni azOJi adatokat is, melyelax3 

 BíKó Lajos liivta fel a figyelmemet. Ezen adatok ^Magyarország 

 haiigj^afaunájára vonatkozólag újak és eddig közölve nincsenek. 



1. Stigmatomma denticulatum RoG. 9. — Termőheh'-e ISIetkovic 

 (Dalmácziaj. Könnyen felismerhető a Ponerinae alcsaládot jellemző 

 befűződött potroháról, továbbá a fejiDaizs erősen fogazott széléről. 

 Színe téglavörös. Hossza 4—4-5 mm. — Elterjedésének főbb helyeként 

 Firenze, Róma, Nápoly és Zante-sziget volt ismeretes. Dalmácziai 

 előfordulása tehát jóval északabbra tolja elterjedési körét. 



2. Euponera ochracea Mayr. $. — Egyetlen példányát Dr. 

 Hensch Árpád gyűjtötte a Szerem-vármegyei Ruma mellett. 



3. Formicoxenits nitidulus Nyl. §. — Termőhelye Krapina 

 (Yarasd vm.,) ahol Dr. Hensch Árpád gyűjtötte. Közép és Észak- 

 Európából gyakorinak van jelezve. 



4. Aphenogaster testaceopilosa Luc. $. — Termőhelye Zengg 

 (Lika-Krbava vm.), gyűjtötte Bíró Lajos. Előfordul különben Észak- 

 Afrikában, Kis-Ázsiában és Dél-Európában. 



5. Acantholepis Frauenfeldi Mayr. 5. — Termőhelye Zengg, 

 ahol Bíró Lajos gyűjtötte ezt a Dél-Európa faunáját jellemző hangya- 

 fajt. Dalmácziából ]Síayr és Ed. Axdré is fölemlítik. 



6. Cainponotus pennsylvanicus Deg. ^. — Termőhelyei a 

 következők : Görgén3'--Szt.-Imre (Maros-Torda vm.), gyűjtötte Dr. 

 Horváth Géza ; Oláh-Lapád (Alsó-Fehér vm.), gyűjtötte Dr, Szilády 

 Zoltán : Yoröstorony (Szeben vm.), gyűjtötte Csíki Ernő. Egy pél- 

 dány jDedig Erdély jelzéssel Frivaldszky gyűjtéséből való. 



Ez a faj nemcsak Magyarország hangyafaunáját gazdagítja új 

 adattal, hanem Európáét is. Földrajzi elterjedése az eddig ismert 

 adatok szerint Észak-Amerikán, Japánon és Khinán keresztül Szibéria 

 nyugati részéig terjedt. A fenti adatok elterjedésének határát Erdély 

 nyugati részéig bővítik ki. 



A C vagus-hoz. amely hazánk csaknem minden pontján elő- 

 fordul, hasonló. A két faj közötti különbségek a következők : a C. 

 2)ennsylvanicu.'i jDOtrohát borító sűrű szőrözet aranysárga és hosszú, a 

 potrohszelvények sűrűn, hátsó szélűkön erőteljesebben pontozottak. 



A C. rarjus potrohán a szőrözet ritkább, rövidebb és hamu- 

 szürke, a potrohszelvények pontozottsága ritkább és egyenletesen 

 elosztott. 



