179 



— A szárnyak felül szürkés-barnák, az elülső szárny csúcsán 

 hímeknél egy. nőstényeknél széles sárgás keretben két vak 

 szem van. Lycaon Rótt. 



3. A szárnyak felül vöröses-sárgák széles barna szegélylyel. az 

 elülső szárny csúcsán kettős pupilláju, a hátsó szárny zugá- 

 ban vak szem van. A hátsó szárnj^ alul sárgás-barna, sza- 

 lagja sárga, két apró fehér folttal. Tithonus Lenn. 



— A szárnyak felül vöröses- sárgák széles barna szeg^élylyel, az 

 elülső szárny csúcsán kettős pupillája szem áll. A hátsó 

 szárnj^ alul vöröses-barna, szalagjában fehér folt nélkül. 



lúa Esp. 



42. Epinepliele Jurtina Lixx. 



Lixx'-\ Syst. Xat, Ed. X, p. 415 (1758) — Hübxer, Samml. 

 europ. Schmetterl. fig. 161—2 — Janira Linné, í^yst. Xat., Ed. X, 

 p. 475 (1758) — EsPER, Die europ. Schmetterl. in Abbild. I, t. 10. 

 f. 1, 2 (4777). 



A hímek szárnyai szürkés-barnák, az elülső szárny csúcsán oker- 

 sárga keretű pupillás szem van, a belső szegély tövétől kiinduló sötét 

 sáv a szánw közepéig terjed. A nőstények világosabbak, az elülső 

 szárny csúcsán levő szem nagyobb (ritkán kettős pupilláju) és oker- 

 sárga folt veszi körül, a közéj)tér olykor barnás-sárga. A hátsó 

 szárny alsó lajíjának szegélyén világosabb szalag van, melyet 1 — 3 

 barnás-sárga keretű, pupilla nélküli fekete szem díszít. 



Hazánkban elterjedt faj, mely helyenként két ivadókban is lép 

 fel (május végétől július végéig és augusztus elejétől szeptember 

 elejéig). Budapesten 40 — 52 mm. nagy példányok repülnek, a hímek 

 elülső szárnyának csúcsán levő szeme nagy, ritkán kisebb, gyöngyén 

 pupiUás vagy pupillátlan : a nőstényeknél a szem ritkán kettős pupil- 

 láju, a mellékszem csak ritkán elválasztott. A hátsó szárnyon aliű 

 többnyire szemek nélküli fehéres- szürke szalagot találunk, ritkán a 

 szalag helyett 4—6 gyengén pupillás apró szem látható. 



Xem ritkák az olyan példányok, melyeknél az elülső szárnyak 

 világosabb és szélesebb szalagjának foltjai nem oh" élesen határoltak, 

 mint pl. a délfrancziaországi var. hisimlla Esp.-nél, mehdiez átmeneti 

 alakot képeznek. Typikus hispiiUa csak kevés helyen, Dalmácziában 

 azonban csak ez fordul elő. 



Az ah. sejiüalba Biíd. a legkülönfélébb albinotikus színezödésű 

 változatokban Budapest, Csolnok, Eger, Igló, Eperjes és Púj kör- 

 nj^ékén található.^ Ennek ellentétje, egészen fekete hátsó szárnynyal 

 biró példányok is léteznek (Budapest, Anker Lajos gyűjtése). 



1 Lásd : Rovartani Lapok, XY, 1908, p. 133. 



