ROVARTANI LAPOK 



HAVI FOLYÓIRAT 

 KÜLÖNÖS TEKINTETTEL A HASZNOS ÉS KÁRTÉKONY ROVAROKRA 



XVI. KÖTET. 1909 JANUÁR. 1. FÜZET. 



Lixus truncatulus Fabr., 



az új-guineai ültetvénj'-ek kártevője. 

 Irta Bíró Lajos, 



Ez az orjasbog'ár egyike a legközönségesebb új-guineai boga- 

 raknak. Stephansort környékén, Friedrich-Wilhelmshafennél-, épúgy 

 mint Német-Űj-Guinea legnyugatibb lakott pontján Berlinhafenben, 

 mindenütt tömegesen láttam az ültetvényekben gyomként növő laboda- 

 féléken. Nyolczan-tízen telepedtek egy-egy szárra, azon futkározván 

 és egjákről a másikra repdesvén. Mert itt a Lixusok sem olyan 

 lusták mint európai fajrokonaik, veszély közeledtére nem tettetik 

 magukat holtnak, hanem gyorsan szárnyra kapnak, ha épen nem 

 sikerült idejében elrejtőzni a levél vagy kóró másik oldalán. Bár 

 nappah rovarok, éjjel is elég mozgékonyak, egyeseket sokszor csal 

 magához a lámpa világa s ha lámpával megyek ki közéjük, akkor 

 is legalább megkísértik a repülve menekülést. 



Ahol egy rovarfaj bizon3^os körülmények között az év minden 

 hónapjában tömegesen él, fejlődése időhöz kötve nincs, tehát bár- 

 mikor lehet frissen kibújt példányokat találni, annak a bogárnak 

 fejlődését sem nehéz kitaj)asztalni. Egy darabig ugyan hamis nyomra 

 vezetett a sokféle gizgaz, melyen meghúzódtak, de csakhamar meg- 

 találtam tápláló növényüket egy laboda-félében. Ennek a szárában 

 fejlődik ki a Lixusok tömege. 



Nem tudok ráemlékezni valami növényre, melyet rovarkár csa- 

 pása jobban sújtana, mint ezt az igénytelen labodát. Hernyórágta 

 erdő, cserebogaraktól lekopasztott gyümölcsös, sáskajárás borzasztóbb 

 látvány az igaz, de az csak jön és megy mint a tűz, azután kihe- 

 verhetik a növények, de a nyomorult útszéli labodának nincs egy 

 pihenő napja se, itt az öröknyárban ellensége is folyton fejlődik, 

 "kívül-belül rajta rágódik. Emellett nem pusztul bele mint a szőlő a 

 fillokszérától, hanem minden részében nyomorékká téve is megél, 

 magvakat hoz, fenntartja magát is, fajtáját is. 



Rovartani Lapok. XVI, 1. (1909. I. 28.) 1 



