A rovarok többalakúságát sem varietással, sem a faj fogalmá- 

 val magyarázni nem lehet. Föltehető-e az, hogy a felemás-darazsak 

 egymástól merőeri eltérő testszabású hímje és nősténye nem agy faj ? 

 Föltehető-e, hogy a három-négyalakú hangya, termesz és méh ugyan- 

 annyi szisztematikai faj magaslatán áll ? Megengedhető-e, hogy az 

 egymást évszakosán váltogató gubacsdarazsak — például — az ivaros 

 Spatliogaster similis Adl. és a szűzenszaporító Cynips longiventris Hart. 

 csere- faj oknak értelmezendők ? 



Itt mindenhol a kellően nem ismert szűzen szaporítás játszik 

 szerepet. A parthenogenesis vagy eminenter bizonyítja, vagy teljesen 

 tagadja az ivari kiválást. Ma az ellentétes felfogásokban válogat- 

 hatunk. 



Darwin a parthenogenesist számításba nem vette. Később — 

 mondhatom ismét a korrekt tárgyilagosság nemes indulatában — 

 bámulatát fejezte ki azon, hogy LAMARCK-nak tana ellen : az örökölt 

 szokások ellen, senki sem hozta fel az ivartalan rovarok bizonyító 

 esetét. „Jam surprised that no one has hifherto advanced this de- 

 monstratíve case of neuter insects, against the well-known doctrine 

 of inherited habit, as advenced by Lamarck.i 



Talán valóban megfejthetlen rejtély az a mi kivétel. Az Eciton, 

 Crypiocerus, Mynnecocystus, Anomma, híres többalakú hangyák külön- 

 leges szerveződését, behunyt szemmel — hogy az öröklődés tényét 

 ne lássuk — a Lamarck- elvvel fogjuk ideig-óráig tetszővé tenni. 

 Igen, de a rovarok átalakulásának a kérdése is nyilt maradt. 



Czélomtól térnék el, ha ebbe a témába belemélyednék. Csak 

 érintem. 



DARWiN-nak örök érdeme, hogy a zoológiai kutatásoknak elvet, 

 irányt és módszert adott. Ez ma már lehet kifogásolható, de soha 

 sem tagadható el, hogy a tudomány történetében korszakot alkotott. 

 Ezer búvár dolgozott, gondolkozott a ÜARWiN-féle származástan irá- 

 nyában. 



A rovarok fejlődését ennek elébevágó alapgondolatában akarta 

 megfejteni Lubbook János.- Ugyancsak ezen fáradozott Brauer, 

 Packard, Weissmann, Mosbley, Müller Frigyes, Haeckel és mások. 

 Szükség volt egy ősrovarra. Megtalálták a CaíujJocZea-lárvatipusban, 

 de sajnos, elvesztették a legyek, hártyásszárnyúak, szúk és ormányos 

 bogarak lábatlan nyűveiben és pondróiban. Mi itt a törzsfejlődés 

 képe ? Különböző phyiogenetikai utat járnának a rovarok ? 



1 Charles Darwin : On the origin of species. Fiftli edition. London, 

 1869. p. 296. 



- Joim LunnocK ; Urspriing und Metamorpliosen der Insecton, 1876, 



