26 



1. nem : Libythea Fabr. 



A rövid csáp fokozatosan megvastagodott, a szemek csupaszok, 

 a tapogatók sűrűn szőrösek, a csápok félhosszát megütik, a hímek 

 elülső lábai csenevészek. 



A palearktikus tájban egyetlen faj fordul elő, mely hazánkban 

 is található. 



l. Libythea Celtis Láich. 



Laichartixg, Fuessly's Archív d. Insectengeschichte. t. 8, 

 f. 1—3 ; t. 14 (1782) — E.sper, Die europ. Schmetterl. in Abbild. t. 

 87, f. 2, 3 ; t. 109, f. 2—8. (1783). 



A szárnj'ak sötét kávébarnák, vöröses-barna rajzolattal. Az elülső 

 szárny elülső szegélye hajlított, külső szegélj^e az ötödik éren kampó- 

 szerűen kiszélesedett, csúcsán és elülső szegélyén egy-egy, a közép- 

 téren négy folttal. A hátsó szárny fogazott szegétyű és sávszerű folt 

 díszíti. Alul az elülső szárnj^on a felső vöröses-sárga rajzolat látszik, 

 a hátsó szárny vöröses- szürke, feketén behintett. Kifeszítve 35 — 41 

 mm. nagyságú. 



Hazánkban csak a délvidék egyes pontjain fordul elő, de ott 

 pl. Orsován gyakori. Két ivadéka repül, a második ivadék úgy lát- 

 szik áttelel. 



A hernyó fekete pontokkal tarkított zöld, hátán fehéres vonal- 

 lal és oldalt fehér vagy vöröses sávval. Hossza 30 mm. Tápnövénye 

 az ostorfa (Celtis australis). A báb zöld, a szárnyhüvelyek világos 

 szegélyűek. 



Élősdijei közül egy légyfaj, a Machaira serriventris Rdi., ismeretes. 



Hazai termőhelyeiként felsorolhatok : Orsova, Herkulesfürdő, 

 Fuzine, Lic, Kapela, Portoré, Fiume és Dalmáczia. Elterjedési köre 

 Dél-Tiroltól Kis-Ázsiáig és Francziaországtól az Uraiig terjed. Szom- 

 szédságunkban előfordul Dél-Tirolban, Isztriában és Bolgárországban. 



Magyarország szú-féléi. 



Irta Csnci Ernü. 



XV. 



7. Hylastes íHylurgops) glabratus Zetterstedt {decumauus 

 Erichs., tenehrosus Sahlbg., ? crenaius Paxz., ? Paykulli Duft.) 



Hosszúkás, szurokbarna vagy barnás-vörös, alig fénylő, a 

 csápok töve és a lábfej vöröses-barna. Az ormány tövén félköralakú 



