41 



Magyarország pillangói. 



Irta: Aigner Lajos. 

 XXX. 



V. CSALÁD : ERYCINIDAE. 



Erre a családra jellemzők az apró tapogatók, a szárnyakon a 

 zárt középsejt és a hímek elülső lábának teljesen elcsenevészedett 

 volta (a nőstények-é jól kifejlődött). A hernyók ászka-alakúak. A báb 

 fejjel fölfelé megerősített. 



A palearktikus tájban élő két neme közül Európában csak az 

 egyik fordul elő. 



1. nem: Nemeobius Steph. 



Kisebb pillangók hirtelen megvastagodott csáppal, melynek 

 bunkója rövid. A tojásalakú, fehér keretű szemet rövid szőrök fedik ; 

 a tapogatók rövidek, különösen a hegyes utolsó ízük. 



A palearktikus tájban csak egy faj él, mely hazánkban is elő- 

 fordul. 



1. Nemeobius Lucwia Linn. 



Linné, Syst. Naturae. Edit. X., p. 480 (1758) — Esper, Die 

 europ. Schmetterl. in Abbild. I, t. 16, f. 2 (1777). 



A szárnyak sötétbarnák, az elülső szárnyon három sor vöröses- 

 sárga folttal, melyek közül a szegélyen levőkben fekete pont van, 

 a hátsó szárnyon hasonló szegélyfoltok és ezek előtt a szárny köze- 

 pén vöröses- sárga foltok sorakoznak. A szárnyak alul barnák, ugyan- 

 olyan szegélyfoltok díszítik mint felül, a hátsó szárnyon azonkívül 

 két fehér szalag látható, mely foltokból áll. Kifeszítve 24—30 mm. 

 nagyságú. 



Hazánkban mindenütt gyakori és két ivadékban (április elejé- 

 től május közepéig és július elejétől augusztus közepéig) lép fel. 

 Erdei réteken található leginkább a gyalogbodza virágain. 



A lepke leírásában Rühl tévesen azt állítja, hogy a sötét 

 szegélysáv és a külső harántvonal között feketés-barna háromszögek 

 állanak. Ez nem helyes, mert említett helyen az alapszínnel egyező 

 holdalakú pettyek sorakoznak, melyekben fekete pontok foglalnak 

 helyet, ezek sötét példányokon csaknem összeolvadnak a szegélylyel. 

 Ilyen példányok hátsó szárnya egészen fekete, csupán a szegély 

 pettyei tűnnek tisztán fel, a barna középső szalagnak csak a nyoma 

 maradt meg. 



