A köztisztviselői pályán éppen a 40. esztendőt töltötte, amikor a 

 halál hirtelen elragadta 64 éves korában. Szakavatott erdész lévén, 

 elöljáróinak figyelmét hamarosan magára vonta, úgy hogy már szol- 

 gálatának első éveiben erdőgondnoki állásba jutott, sokáig volt 

 Budajiesten, utolsó állomása pedig Pilismarót volt. Tisztviselőtársainak 

 önzetlen kollegája, alárendeltjeinek mindenkor igazságos és nemes- 

 szlvű főnöke volt. Az erdőgazdaságon kívül előszeretettel foglalkozott 

 méhészettel és rovartani kutatásokkal, de ott találjuk mindenütt, ahol 

 hazájának szolgálatot tehetett. Szaktudásának elismerése juttatta oda, 

 hogy tevékeny részt vett az 1885. -i országos és 1896. évi millennáris 

 kiállítás rendezésében, illetőleg utóbbi kiállítás alatt mint bíráló- 

 bizottsági tag munkálkodott, mindkét alkalommal legfelsőbb elismerés 

 érte a közhasznú közreműködésért. A rovartannal mindig előszere- 

 tettel foglalkozott szabad óráiban s pedig nemcsak az erdőgazdasági 

 szempontból fontosak kötötték le figyelmét, hanem egyáltalán szor- 

 galmasan kutatta lakóhelyeinek faunáját, amiről hátrahagyott bogár- 

 gyűjteménye eléggé tanúskodik. Budapestről eltávozván Pilismarótra, 

 felhívta budapesti ismerősei figj^elmét ezen vidék gazdag és érdekes 

 faunájára, úgy hogy a budapesti rovarászok azóta minduntalan fel- 

 keresték e vidéket gyűjtés czéljából, mely alkalommal nem egy 

 érdekes, de a tudományra nézve uj fajok is kerültek elő. Egy ízben 

 a Természettudományi Társulat állattani szakosztálya szokásos pün- 

 kösdi gyűjtőkirándulását Vadászfy meghívására Pilismarót és vidé- 

 kére rendezte ; hogy ezen kirándulás olyan jól sikerült és szép ered- 

 ménnyel járt, azt tisztán az ő vezetésének és útbaigazításainak 

 köszönhettük. Nemcsak szakmája veszített benne egy kiváló munkást, 

 kartársai önzetlen kollegát és alárendeltjei igazságos és nemesszívű- 

 főnököt, hanem a magyar rovarászok kis csapatja is fájlalja egyik 

 szorgalmas munkásának, mindnyájunk jó barátjának elhunytát. Nyu- 

 godjék békében hazánk azon földjében, ahol a természet nagyszerű- 

 ségét oly gyakran csodálhatta. Csíki Ernő. 



Parthenogenezis ormányoshogaraTinál, Az Otiorrhynclms-nem. 

 fajai közül a 0. üirca-ra, vonatkozólag Ssilantjew orosz rovarász 

 1905-ben közölte kísérleteinek eredményét, melyek szerint ez az 

 ormányosbogár parthenogenetikus úton is szaporodik. Legújabban a 

 nálunk is közönséges és kártékonyságáról ismeretes Otiorrhynchus 

 ligustici'YŐl közli Wassiliew hasonló megfigyeléseit. Ez a búvár 

 Oroszország jekaterinoslawi kormányzóságában tanulmányozta a bogár 

 biológiai viszonyait. E helyen a lárvák a luczernásokban okoztak 

 nagy karokat. WAssiLiBw-nek feltűnt, hogy a gyűjtött példányok 

 kivétel nélkül nőstények voltak, amit a legpontosabb boncztani vizs- 

 gálat is megerősített. A luczernásból szedett négy példány bábból 

 kifejlődtek külön-külön üvegben a bogarak, melyek közül három 



