103 



A n3''ári ivadék rendesen a var. Oiiipliale Klug-Iioz tartozik, mely a 

 törzsfajtól abban különbözik, hogy farkocskája hosszabb. 



A hím gyakran ibolyás, egyébként nem oly változó mint a 

 nősténj^ Egyik budapesti nőstényen az elülső szárny közepén levő 

 pettysort csak három pont jelzi, azonkívül egy-egy kifelé tolt pont 

 fekete vonal által a külső pettysor megfelelő pontjaival függ össze. 

 Egy másik nőstény egészen halván}'' világos aranyos-sárga. A hátsó 

 szárny Qgy nösténjaiél egészen fekete, egy másiknál piros, minden 

 rajz nélküli. 



A hernyó zöld, hátán világos csíkkal, sötét rézsútos vonalak- 

 kal oldalt és sárga vonalakkal a lábak fölött. Hossza 20 — -25 mm. 

 Tápnövénye a sóska {Ramex) és zanót {Scirotliamnus). A báb zömök, 

 világosbarna, finom sötét vonalkákkal. 



Magyarországi termőhelj^ei a következők: Budajoest IV. 22 — -VI. 30, 

 VII. 8— vili. 8, VIÍI. 19— IX. 20, Peszér Y. 10, VI. 30, Szeged IV, VIU, 

 Szentes \^ Arad V. 5, Nagyvárad, Debreozen, Eger, G.3^öngyös, Párád, 

 Kisújszállás, Pécs IV. 28— V. 26, VII. 1— VIII. 17, IX. 1-től, Győr, 

 Felső-Lövő, Sopron VI— VII,Pozsony VII— VIII, TavarnokV, Vn-VIII, 

 Verebély lA". 30 — V. 1 1, Gács, Rozsnj^ó, Kocsócz, Gölniczbánya 

 VII. 20-- VIII. 4, -Eperjes VII. 18— VIII. 20, Komjáti, Szoroskő, 

 Kolozsvár, Szentgothárd, Gj^eke, Nagj^ág, Réa, Mehádia, Szekul, 

 Jeselnicza, Vrdnik, Vinkovce, Lipik ; Dalmáczia. 



Előfordul a következő szomszéd országokban : Alsó-Ausztria, 

 Morva- és Csehország, Felső-Ausztria, Tirol, Salzburg, Oláh- és 

 Bolgárország. 



Elterjedési köre Szászországtól Perzsiáig és Piemonttól Szibé- 

 riáig" terjeg. 



3. Chrysophanus dispar Hw. var. rutilus Wernb. 



disixír Haworth, Lepidopt. Brit. p. 40 (1803). — Wood, Index 

 Entomolog. f. 59 a, b (1833). — Hippotlwe Lewin, The Insects of 

 Gr. Brit. t. 40 (1795). 



rutilus Werneburg, Beitz. z. Schmetterlingskuude. I, p. 391 (1864). 

 — Hippotlioe HtJBNER, Samml. europ. Schmetterl. f. 352 — 4, 966 — 8. 



A törzsfaj Angolországban volt honos, de kipusztult, amennyi- 

 ben mintegy 50 esztendeje nem gyűjtötte senki. 



A szányak aranyos-vörösek, keskeny fekete szegélylyel és 

 fekete középfolttal, a nőstényen azonkívül a szegély előtt fekete foltok 

 sorakoznak, melj^ek a hátsó szárnyon hosszúkás alakot nyernek s a 

 feketés főtérrel érintkeznek. A hátsó szárny alul hamuszínű, tövén 

 kék behintéssel. 



