110 



hetyül, hogy midőn a szerencsétlen tulajdonos a köpenyeget nyakába 

 kerítve egy egész légióját zúdította fel a gyilkos fulánkosoknak, kik 

 nem is késtek a méltatlankodásuknak megfelelő kifejezést adni. 



A mikor megvan a lakás helye, elkezdődik az építés. Epítő- 

 anj^agul úgy mint a méheknél, itt is viasz szolgál, de ez nem oly 

 szép sárgás-fehér mint a méh-é, hanem egészen sötétbarna. 



Az első sejtek elkészültük után mindjárt bölcsőül is szolgálnak, 

 mert a még egyedül élő anya petéit ezekbe rakja le. A lárvákból, 

 melyek a petéidből 4 — 5 nap alatt kelnek ki, eleinte mind csak dol- 

 gozók fejlődnek. 



Eleinte az egész családot az anya látja el. O hord nekik mézet, 

 ő építi az újabb sejteket s ő végzi a petelerakást is. Később, midőn 

 már kellő számú dolgozó van, az auya többé nem hagyja cl a fészket 

 s az'eleséggyüjtés és sejtépítés nehéz muul:áját a dolgozók veszik 

 át. Az eg3''es fajoknál nagyon különböző számú egyén él egjáitt 

 egy-egy fészekben, a Bombus ierestris és B. Uortorum fajoknál talál- 

 juk a legtöbbet, számszerint egészen 500 példányt is. Ily nagyszámú 

 egyénekből álló fészekben már meglehetős mennyiségű méz is van. 

 Ezt persze sokfelé tudják a gyermekek is és nj^omban kiássák ezen 

 annyira hasznos állatok fészkét s a mézet kirabolva, tönkre teszik 

 az egész társaságot. 



Élénk emlékemben van, hogy mint kezdő rovargyüjtő ezeket 

 a fészkeket tanulmánj^ozni akartam s egynéhánj^at, — azt a biztatást 

 nyervén, hogy nj^igodtan tehetem, mert csak ott donganák az ember 

 füle körül, de nem szúrnak, — kiástam. Bizony összeszurkáltak 

 engem s öcsémet alaposan, sőt minthogy éppen cgj mezei út mellett 

 volt a fészkük, még a szekéren gyanútlanul arrahaladó parasztokat 

 is megtámadták, szúrásuktól pedig a lovak is megvadultak. Lehet, 

 hogy nem mindig ilyen harcziasok, nekem azonban elment a kedvem 

 attól, hogy számukra vonatkozólag statisztikai adatokat gyűjtsek. 

 Ez éppen a Bombus líqndarius faj volt. A kiásott fészket azonban 

 mégis megvizsgáltam. Mintegy gyermekfej nagyságú gömböt képezett, 

 mely összehányt hordó alakú sejtekből állott. A sejtek vegyesen 

 lárvákkal és mézzel voltak megtelve. 



A fészek sejtjeiben levő lárvákból nem mindig fejlődik dongó, 

 hanem nagyon gyakran alig egynéhány dongó és emellett sok élős- 

 ködő. Ezek között van egy mélmem is, melynek fajai annyira hason- 

 lítanak a dongókhoz, hog}^ még szakértőknek is meg kell nézni, 

 hogy nem Bombus-e a mi a kezében van ? Ez a Psyikirus-nem^ 

 magyarul „áldongó"-nak nevezlietnők. Ezeken kívül még sok más 

 hártyásszárnyú van a fészekben, melyek mind a szegény dongók 

 rovására élnek. 



De nem ezek a legveszedelmesebb élősködők, hanem az Aplioria 



