111 



cotonella L. nevű viaszmoly, mely tönkre teszi magát az építményt, a 

 sejteket kirágja, összefonja és gyakran az egész fészek pusztulását 

 okozza. A Meloe-hogkv lárvájának sok példánya is szokott közöttük 

 lenni, mivel ezek lárvaállapotuk Qgj szakaszát itt élik át. 



A kiépített fészekből azután a nyár folyamán megjelennek az 

 apró dolgozókon kivül az úgynevezett „kis nőstények" is, melyek a 

 parthenogenetikusan rakott petékből fejlődnek. A hímek, amint ki- 

 fejlődnek, rendesen elhagyják a fészket s csak kivételesen keresik azt 

 fel, mégis a párosodás a fészekben kell hog}'' történjék. Ezt abból 

 következtetem, hogy bár tavaszszal elég sok nagy nőstényt látunk, 

 ősszel pedig, mikor ezek már kivannak fejlődve, csak elvétve kerül 

 egy-egy a szemünk elé. Párosodni sohasem láttam őket, de arról 

 nincs tudomásom, hogy más megfigyelő látta volna, azért valószínű, 

 hogy a párosodás magában a fészekben történik. 



A dongóknál Qgj igen érdekes életjelenséget figyelhetünk meg, 

 de a mint látszik nem minden fajnál s még annak sem mindegyik 

 fészkében. Ez a jelenség a trombitások jelenléte, t. i. reggel jókor 

 a népes család bejáratánál megjelenik Qgj kis nőstény s ott szár- 

 nyait fentartva elkezd zümmögni, mintegy munkára hívja a dolgozókat, 

 melyek engednek a hívó szónak s lassankint mind nagyobb számban 

 kezdik el napi munkájukat. Ez eltart mintegy órahosszat, mire a kis 

 nőstény eltűnik a fészekben. 



Ezt a megfigyelést már mintegy 200 évvel ezelőtt tette Gödart 

 és irta le, azonban megfigyeléseinek helyességét az összes többi 

 megfigyelők, közöttülc még Reaumur is tagadták, mig végre Hoffer 

 grá.czi tanár rehabilitálta s megerősítette, hogy igenis a trombitások 

 megvannak. 



A nyár előrehaladtával azután a hímek nem térnek többé 

 vissza a fészekbe, a megtermékenyített nagy nősténj^ek is ott hagy- 

 ják a fészket, az elöregedett anya elhal s az első fagyok beáltával 

 a még meglevő lárvák is éhen vesznek s az egykor oly népes 

 fészekben csendesség lesz. 



Nálunk Magyarországon, mint elsősorban földmívelő államban 

 a szó szoros értelmében terjeszteni kellene a dongókat, mivel sok 

 növény beporzását egyedül őlc végzik. Van olyan gazdasági növé- 

 nyünk, mely ő nélküle egyáltalán nem hozna magot. Ez a lóhere, 

 melyet kivált a délvidéki felföldön termelnek nagyban. Megfigyel- 

 tem, hogy száraz években, melyek a dongóknak kedveznek, rendesen 

 több a lóheremag mint máskor. A közönséges méh a lóhere meg- 

 termékenyítésében sem tudja a dongót pótolni. 



