121 



l)elopliaga Bayle hern3'ója Siniontornyán majd minden év május havá- 

 ban kárt tesz a bortermő szőlő fiatal levélhajtásaiban, később a per- 

 metezés elűzi onnét ; sokkal nag-yobb menn3aség'ben lepi el azonban 

 e hernj^ó a vadszőlőt. Lepkéjéből eddig csak az első ivadékot figyel- 

 tem meg, mely június júliusban a tápnü vények levelein és azok 

 mellett a földön üldögél, hol néha sok agyontaposott példányra 

 bukkantam. A hímek meleg napos órákban csendesen rajzanak. 

 1903 július 20-án esti 10 órakor ugyanott egy gyümölcsös közelében 

 gyertyafény mellett vacsorázva, Zeuzera prjrina L. néhán}'" száz hím 

 példánj^át sikerült fognom, melyek a gyert^'-a fényét lomhán körül- 

 röpködték. Több hernyó gyűjtése itten jó jövedelmi forrását képezi 

 a gyermekvilágnak, igj minden év július havában a Saturnia pyri 

 ScHiFF. hernyója, melyet fejlődő korában körte-, nyári baraczk- és 

 almafákról vagy pedig már bábozódásra készülő barna állapotban 

 mindenféle bokrokról, kerítésekről szednek. Az 1901. év őszén bur- 

 gonyaszedéskor, az 1908. év nyarán pedig LycÍH})i-hokYokon ezer- 

 számra gyűjtötték a halálfejes pille [Aclieronüa airopos) hernyóit. 

 Itt említhetem több ízben tett észleletemet, hogy a nagy szenderek 

 bábjából a lepke délutáni 4 óra tájban kel ki. A siómenti füzesekben 

 évről évre gyakori junius-juliusban a Fygaera anastomosis heriiyója, 

 mely itt a Phalera bucephahi hernyóinak társaságában idyllikus csend- 

 életet folytat. Előbbiekből tenyésztett néhány eltérő példány a Magyar 

 Nemzeti Múzeum gyűjteményét gyarapítja. 



* 



1904 május 21-én délelőtt Sümegről Tapolczára igyekeztem a 

 Bakonyon át, az esőre hajló borult idő daczára a nem mindennapi 

 Melitaea Trivia és Aurinia-hól tettem nagyobb mennjnségre szert, 

 mely lepkék útmenti virágokon pihentek. 



Magyarország szú-féléi. 



Irta : Csíki Eenö. 



XVII. 



3. nem : Thartmurgus Eichhoff. 



A csápok hosszúak, a csápostor ötízes, fonálszerű, a bunkó 

 rövidebb. A melltő nyúlványa jól kifejlődött. Az előtör hátának 

 korongja egyformán j^ontozott. A szárnyfedők hengeresek, sorokban 

 pontozottak, a közterekben gyapjasán szőrösek, a csúcslejtő sima, 

 nem fogazott, a varratmelletti barázda ezen nem mélyített. 



Ebből a nemből Európában 8 faj él, melyek közül faunánkban 

 azonban csak három fordul elő. Az ide tartozó fajok dudvás nővé- 



