126 



sarkantyú nélküliek. A szárnyak megnyúltak, áttetsző szürkék, nagyon 

 finom szőrszerű pikkelyekkel fedettek, oldalról nézve tejszerűen 

 opalizáló, rövid barna rojttal, mely csak a hátsó szárnyak tövén 

 hosszabb, szőrforma. Az elülső szárnyak elülső széle csak a csúcs 

 előtt hajlott: a sugár-ér három ága (Ri, R2— .3, R4— 0) kissé íves, az 

 utolsó még a csúcs előtt egyesül a szegélylyel. A középső sejt foko- 

 zatosan kiszélesedik, hátul a kis beszögeléstől eltekintve majdnem 

 egyenesen lemetszett. x\z elülső szárny hossza 10 mm., legnagyobb 

 szélessége 5 mm., kifeszítve az állat 22 mm. széles. Csíki. 



* 



Walter Mothschild : Cat alogue of the Collection of Parnas- 

 siinae in the Tring Museum, with systematic Notes. 

 (Novitates Zoologicae. XVI, 1909, p. 1—20). 



Szerző a tringi múzeumában meglévő Parnassiinákat sorolja fel 

 termőhelyeikkel együtt, egyik-másik alakhoz megjegyzéseket is fűz. 

 Minket közelebbről a következők érdekelnek : A Parnassius mnemo- 

 syne L. törzsalakja északi alak, mely a Skandináv-félszigeten és 

 Észak-Oroszországban fordul elő, magyarországi alakját P. mnemosyne 

 Imngaricus név alatt külön alfajként írja le, mely a többi európai 

 alaktól abban tér cl, hogy sötét mustrázata nagyon redukált, a lepke 

 pedig nagyon széles. Rothschild gyűjteményiében ezt 7 példán}^ kép- 

 viseli, melyek Brassó és Herkulesfürdő vidékéről és a galicziai 

 Przemyslről valók. A P. Apolló L. törzsalakja szintén északi állat, 

 faunánkból valók a következő subspecziesek : P. Apolló carpathicus 

 Rebel & RoGENHOFER (Solmcczbánya, Tátra, Barlangliget, Branyiszkói 

 hegyek, Radna, Brassó), P. Apolló bosniensis Stighel (Bosznia : 

 Koricna, Sarajevo) és P. Apolló liburnicns Rebel & Rogenhofer (Ve- 

 lebit, Croatia). Csíki. 



Kari Pospisil: Bekámpfung des Rüben-Rüssolkáfers. (Socie- 

 tas entomologica. XXIV, 1909, p. 57—59). 



Szerző, aki valamelyik magyarországi nagyobb répatermelő 

 gazdaságban volt alkalmazásban (hogy hol, azt nem mondja meg !), 

 elmondja czikkében a répabarkó összes kártételeiről, az ellene való 

 védekezés eredményéről tett tapasztalatait. Végül felemlíti a répa 

 többi rovar ellenségét, mely alkalommal az Agrotis seyetum hernyó- 

 jának kiváló pusztítójaként a Carahus nuraüis-t nevezi meg, ami 

 azonban nem helyes, mert tudvalevő, hogy ez a futrinka Csehország- 

 éri el elterjedésének keleti határát, Mag^'^arországon nem fordul elő. 



Csíki. 



