Parnassius Phoebus ab. Ines A. Kert. 



Irta : Dr. Kektész Aba. 

 (1 tábla.) 



Az ,^Archivum Zoologicum" I. kötetének 29. és 30. oldalán a 

 Pa)-nassius PJioehus egy új változatát írtam le német nyelven és közöl- 

 tem annak rajzát is. Azt hiszem, hog-y nem végzek felesleges mun- 

 kát, ha lepkészeinket is megismertetem czikkem -tartalmával és azt e 

 helyen magyarul közlöm, a lepke kéjDét pedig a mellékelt I. táblán 

 szintén bemutatom. 



H. HmscmvE százados a bécsi rovartani cgj^esület 1998. évi 

 jelentésének 127. lapján^ a Parnassius PJioebus Prun. egy különösen 

 szép változatát ah. $ Bartliae név alatt írta le, ezt a lepkét Dalnok- 

 falvi Bartha VhvTOR főhadnagy 1908. június 27-én gyűjtötte 1900 

 m. magasságban Sulden fölött Dél-Tirolban. 



Véletletlenül ugyanabban az időben magam is gjáijtöttem e 

 vidéken és két nappal későbben, július 29-én, ugyanabban a magas- 

 ságban, de a Bartha által megjelölt termőhelytől mintegy két kilo- 

 métern3á távolságban, magam is gyűjtöttem egy nem kevésbé érdekes 

 fajváltozatot. 



Addig, amig a Bartha által gyűjtött példányt csak szóbeli 

 ismertetés alapján ismertem, példányomat ugyanannak tartottam. 

 Miután azonban alkalmam volt példányomat az ah. Bartliae eredeti 

 leírásával és képével összehasonlítani, csakhamar feltűnt a kettő közötti 

 különbség és így eléggé indokoltnak tartottam azt ah. Ines néven leírni. 



HmscHKE leírása az ah. Bartliae elülső szárnyairól kevés kivé- 

 tellel példányomra is iUik. HmsoHKE leírása a következő : 



„Az elülső szárnyak felül, a közéjDsejt foltjai között levő vilá- 

 gosabb helyek és a hátsó szegély kivételével, olyan feketék, mint a 

 Parnassius mncmosyne ah. melaina GROSz.-nál. Különösen a szegélytér 

 egészen fekete, ennélfogva hiányzik a törzsfaj szegélyalatti csíkja. 

 A középsejtben három iekete, kissé elmosódott folt van, ezek közül 

 a tőfolt ékalakű és a törzsfajnál sohasem észlelhető élességű. 



A négy apikális folt magva erősen vörös, a belső szegélyfolt 

 5 mm. nagyságú, 3 mm. nagy vörös maggal, melyet a fekete borda 

 ketté oszt." 



A mint említettem, ez a leírás, kivéve a következő pontokat, 

 példányomra is ráillik. 



A négy apikális folt vörös magva nem olyan szabályos, a mint 

 azt az ah. Bartliae képe mutatja, hanem az első és harmadik mag 



1 XIX. Jaliresbericlit des Wiener entomologisclien Vereines 1908, \). 

 127. (lásd azonkívül a Rovartani Lapok 190í^. évi XVI. kötetének 90. lapját.) 



