37 



fogják megőrizni, megőrzi azt mindörökké az a tudomány, a mely- 

 nek gazdag tárházában életének talán legkeservesebb idejében la- 

 pozgatva megnyugvást keresett és talált. 



Crambus hungaricus. 



Irta : Schmidt Antal. 



Nem régen az „ArcMvum Zoologicum" czímű fotyóiratban egy 

 új molypillét írtam le, a mely minden valószínűség szerint jellemző 

 a Nag3^ Magyar Alföldre s így megérdemli, liogy leírását e hel3''en 

 magyar nyelven is közöljem. 



Még 1906 augusztus havában több példánkéban gyűjtöttem 

 Mezőberény és Békés-Csaba között egy Crambus-ía,jt^ mely az eddig 

 ismertek egünkével sem volt azonosítható. Azóta az Alföld több pont- 

 járól került még elő, nevezetesen Újpestről, ahol Gábrielt gyűjtötte, 

 Harta (Puszta-Bojár) mellől s Izsákról (Uhrk gyűjtése.) 



Ez a faj, amelyből immár 14 példánj^ áll rendelkezésemre, még 

 pedig úgy hímek mint nősténj^ek, az InquináteUus-cso'pOTthoz tarto- 

 zik. Nag3'ság, szárnyszabás és mustrázat tekintetében legjobban 

 ScmFFERMtJLLER Craiiihus magriinatellus-ával egyezik meg. 



A hím csájíja barna, fűrészes és rövid szőrökkel borított. A 

 hosszú ajaktapogató felűF világosszürke, sötét feketésbarna pikke- 

 lyekkel tarkázott. Feje, valamint tora is ugyanilyen. 



Az elülső szárny alapszíne világos mog3^oró- barna, a mely 

 azonban csak a szegélj^^ér (costa) és a főerek mentén tűnik szembe. 

 A szárnyferilet többi része szűrkésbarna pikkelj^ekkel borított, any- 

 ujára, hogy némely jDéldánj'" csaknem egészen feketésbarna, füst- 

 színű minden mustrázat nélkül való. Hel3''enkint, főleg az erek men- 

 tén fehéresszürke terecskék láthatók. 



Magát a mustrázatot két feketésbarna harántvonal alkotja, 

 melynek lefutása olj^an, mint a Crambus inquinatellus-é azzal a kü- 

 lönbséggel, hogy a 2-ik ér mentén a legtöbb esetben még egy hosz- 

 szanti vonal is látszik, a mely a két harántvonalat összeköti ; az 

 előbbitől még abban is különbözik, hogy a külső harántvonalnak 

 kifelé hajló rövid íve a 2.-ik értől kezdve, nem ferdén, hanem inkább 

 derékszögben halad a belső szegély felé. 



A szárnyak elülső szélét világosabb szegél3''V0nal határolja. 

 Előtte az érvégződések között fekete pontok vannak, a külső szegély 

 mentén pontsort alkotva. A rojt alig világosabb mint az £tlapszín. 



A hátsó szárny selyemfényű, barnás-ezűstszűrke, a töve s a 

 belső szegély közepe felé világosabb árnyalatú. A sötét szegélyvonal 



