54 



lyom vm., Eperjes V. 15— VI. 6, VII. 10— VIII. 6, Szatmár vm., 

 Máramaros vm., Kolozsvár, Szent-Gothárd, Borszék VII. 20, Brassó 

 VI. 14, Segesvár VII. 28, Nagyszeben IX. 11, Nagyág, Mehádia, 

 Orsova VII. 1, Vinkovcze, Josipdol, PUtvica, Fiume V — VI, Növi, 

 Portoré. 



Előfordul az összes szomszéd országokban : Alsó-x\usztriában 

 VIII, Karinthiában V, VIII, Tirolban VII, Morvaországban V, VIII, 

 Sziléziában V, VII — A^III, Galicziában V — VI és Bukovinában V, 

 VIII-IX. 



Elterjedési köre Skandináviától Görögországig és a Himalájáig 

 és Gibraltártól Pekingig terjed. 



12. Lycaena Eumedon Esp. 



EsPER, Die europ. Schmetterl. in Abbild. t. 52, f. 2. (1780). — 

 CJiiron RoTTEMBüRG, Naturforscher. VI, p. 27 (1775). 



A szárnyak sötétbarnák, a nősténynél vöröses-sárga szegély- 

 foltokkal, melyek némelykor csak a hátsó szárnyon jelentkeznek. 

 A rojt keskeny, szennj^es-fehér. Alul barnás szürke, a szegély mellett 

 fehéren szegélyezett vöröses-sárga foltsorral, előtte szemfoltsorral és 

 ettől a tőig fehér sávval. Kifeszítve 30—35 mm. 



Magyarországon eddig csak a felvidéken és a délkeleti felföl- 

 dön, a havasi tájban figyelték meg, így a Tátrában, Beszterczebá- 

 nyán, Rozsnyón, Árvaváralján, Alsó-Kubinban és Eperjesnél, továbbá 

 Marosújvár és Nag3'-szeben környékén. 



A var. Fylgia SpANGB.-t (fehér tősugár nélkül) és az ab. Speyeri 

 Húsz (a középholdon kívül petty nélkül), csak Eperjesen találták, 

 a hol utóbbit Dahlström Gyula fedezte fel és Húsz Ármin írta le.. 

 Május közepétől június közepéig röpköd nedves erdei réteken. 



A hernyó ismeretlen, állítólag a gólyaorr {Geránium ]}ratense 

 éz xmrpiiremn) magvában él. 



Előfordul Alsó-Ausztriában és Tirolban VII, Cseh- és Morva- 

 országban, Galicziában és Bukovinában VI — VII, Sziléziában és 

 Oláhországban VII — VIII. 



Elterjedési köre Kristianiától a Pamir fensíkig és az Auvergne- 

 től az Amur vidékéig terjed. 



