66 



kivétel nélkül arra a meggyőződésre jutottak, hogy valóban itt az 

 ideje annak, hog}'' a magj'-ar entomologusok szintén egy külön ento- 

 mologiai társulatban tömörüljenek. 



Hiszen tudjuk, hogy mennyi sok entomologiai társulat létezik 

 és virágzik Európaszerte. Nemcsak a nagy nemzeteknél, az ango- 

 loknál, francziáknál, németeknél, olaszoknál, oroszoknál vannak már 

 régóta fennálló entomologiai társulatok, hanem még a kisebb nem- 

 zeteknél is. Külön entomologiai társulataik vannak a belgáknak, 

 hollandusoknak, svédeknek, dánoknak, sőt még a cseheknek is. 

 Mintegy 3 év előtt már Kairóban is megalakult egy entomologiai 

 társulat, az egyiptomi entomologiai társulat. 



Hát csak épen mi magyarok legyünk annyira elmaradva ? 

 Vájjon nem lehetne-e a magyar entomologusokat szintén egy társu- 

 latba összehozni? és egy magyar entomologiai társulatot megalakitani? 



Én azt hiszem és sokan azt hisszük, hogy ez igen is lehet- 

 séges. Megvan hozzá minden előfeltétel. 



Hazánkban és magában Budapesten annyi buzgó és érdemes 

 entomologus van, hogy könnyű szerrel megteremthetjük a magyar 

 entomologusok társulati szervezetét. 



Az eutomologia különben sem volt soha idegen hazánkban és 

 a magySiT földön már Lixné ideje óta mindig voltak szakavatott 

 entomologusok. 



Az első magj^'arországi rovarokat már 1772-ben, tehát hat évvel 

 Linné halála előtt Scopoli János irta le, a ki akkor a selmeczi bányá- 

 szati akadémia tanára volt. 1782-ben Dr. Conrád József, Sopron 

 városának orvosa, Sopron környékén gyűjtött 30 bogárfaj leírását 

 adta. 1783-ban Pillér Mátyás és Mitterpacher Lajos budai egye- 

 temi tanárok szlavóniai bogarakat irtak le. 1795-ben Schönbauer 

 József hazánk egyik speczialitásának, a kolumbácsi légynek első 

 monographiáját adta ki. 



Ekkor vette kezdetét a fővárosban az intenzívebb entomologiai 

 élet. Tudomásunk szerint akkor, t. i. a 18-dik század végén és a 

 19-dik század elején, négy buzgó rovarász foglalkozott Budán rovar- 

 gyűjtéssel, u. m. KoY Tóbiás, Böhm János, Holzer és Frenreisz. 

 Azóta aztán sohasem szakadt meg itt a fővárosban az entomologiai 

 munkásság, a mel^mek vezéralakjai előbb Frivaldszky Lmre, utóbb 

 Frivaldszky János voltak. Rendkívül érdekes és gazdag rovarfaunáuk 

 ide édesgetett több külföldi gyűjtőt is, akik aztán nálunk állandóan 

 meg is telepedtek. Ilyenek voltak: a KiNDERMANN-ok, HABERHAUER-ek 

 és AxKER-ek. 



Most már szép számmal vannak nálunk szorgalmas rovargj'üjtők 

 nemcsak a fővárosban, hanem a vidéken is. Sőt vannak a rovartan- 

 uak oly kiváló mívelői is, akiknek neve és tudományos munkássága 



