68 



Coleopterologiai jegyzetek. 



Irta : De. Kaufjiann Ernő. 



1. Homaloplia ruricola myrmecophil ? — Ez év június hó 

 8-án a palicsi tó mellett elhúzódó zentai ország-ut északi árokpartján, 

 daczára a sok esőzés miatt annyira g'yarló rovaresztendőnek, egy 

 körülbelül 2 négyzetméternjü területen, szokatlan nagy mennyiségű 

 Homaloplia ruricolá-ra, bukkantam. Ezek e kicsiny, fűvel csak itt-ott 

 ellepett területen, a déltáji verőfényes napon erősen rajzottak, t. i. 

 ide-oda röpködtek, de mindig e terület határai közt. Ugyan e helyen 

 a Formica rufa L. hangya fészkének kendermag-nagyságú, egymástól 

 2—4 cm. távolságban nyíló kijáratait találtam, melyeken a hangyák, 

 élénken közlekedtek. Közelebbről vizsgálva a nyílásokat, azokból a 

 hangj^ákon kivül Homaloiűiák is bujkáltak ki s e terület fölött egész 

 sereg H. ruricola röpködött, de mindegyik csak rövid, 20 — 30 cm. 

 távolságra, mire a földre, vagy a fűszálakra ereszkedve, gyorsan 

 idestova futkostak, mintha valamit keresgélnének. Ezek leginkább 

 hímek voltak s ugy látszott, hogy párosodás céljából keresték a 

 nőstényeket, mert midőn a hangyafészek nyiladékából egy nőstény 

 előbujt, azonnal 3—4 hím is ott termett s mindjárt párosodtak is. — 

 Pár perez alatt az exhaustorral 100-nál több példányt fogtam össze. 

 Nem hagyott békét a kíváncsiság s ebéd után, bár az eső fenye- 

 getett, azonnal ismét a helyszínére mentem. Most már egyetlen egy 

 Homaloplia sem volt látható. Felástam a fészket fenékig s a járatokban 

 még 6 db. Homaloplia-i találtam, melyeket a hang3'ák közömbösen 

 tűrtek. 



Nincs róla tudomásom, hogy ezt az érdekes rovarbiologiai 

 jelenséget valaki már észlelte volna ; ezen egyetlen rövid megfigyelésből 

 pedig nem voltam képes e két rovarfaj életfolyása közt valamely 

 összefüggést kiböngészni, de úgy hiszem, hogy mégsem a véletlenség 

 volt az, a mi e két, egymástól annyira különböző rovarfajt ezen fel- 

 tűnően kicsiny területen összehozta, mert e napon egyetlen Homa- 

 lopliá-i sem találtam az egész környéken, bár az idő eső nélkül 

 szépen kiderült. 



2. Saperda scalaris. — Ez a szép czinczérfaj tudvalevőleg a 

 njárfában él, már t. i. a lárvája s még a kiterjedt nyiresekben sem 

 tartozik a gyakori fajok közé ; annyival is inkább feltűnt nekem, hogy 

 az ebédlőszobámban ez év február hó 8-án, úgy déltájban, a kis 

 macska valamely darázsforma állattal játszott a padlón, mely azután 

 nagy meglepetésemre egy szépen kifejlődött nőstény Sáperda scalaris 

 volt s most ott díszeleg a gyűjteményemben. 



Nem tudom elképzelni, honnan került e rovar ide, mert sem élő, 

 sem száraz nyírfa az egész vidéken s az egész épületben nem fordul 



