113 



18. Lycaena 3Ieleager Esp. 



EsPER, Die europ. Schmetterl. in Abbild. t. 45, f. 2, t. 62, f. 1. — 

 Daplinis Bergstrasser, Nomenclatur u. Beschr. d. Insecten. t. 58, 

 f. 1, 2. 



A szárnyak fénylő világoskékek, a hímen keskeny fekete 

 szegélylyel, a nősténj^en széles fekete elülső és külső szegélylyel és 

 fekete erekkel. A hátsó szárny fogazott. Alul a hím fehéres- szürke, 

 a nőstény barnás--szürke, két sornyi halványszürke szegély folttal és 

 megkeskenyedett szemfoltokkal, melyek a hátsó szárnyon többnjire 

 homályosabbak. Példányaink többnyire 35 — 37 mm. kiterjedésűek. 



Magyarországon országszerte előfordul, de csak egyes helyeken 

 gyakoribb. Budajjesten a hím átlag juhus 16.-án, a sokkal ritkább 

 nőstény pedig július 26.-án jelenik meg. 



A hímek alig változnak, annál inkább azonban a nősténj^ek, 

 melyeknél a kék szín világosabb vagy sötétebb vagy a fehér szín 

 több-kevesebb. 



Az ah. Steveni Tr., mely tulajdonképen felül sötétebb nőstény, 

 nálunk Lipiken fordul elő. 



A hernyó zöld, sárga dudorokkal ; május — júniusban található 

 kakukfüvön {Tlnjmus laiifolínni)^ ledneken (Orohus niger), csigacsővön 

 (Medicago), kakasfejen (Onohryckis saiiva) és Asircigalus-OTi. 



Termőhelj'ei : Budapest VII. 9— YIII. 14, Nagyvárad, Eger, 

 Párád, Pécs VI. 30— VIL 31, Szaár, Csolnok, Esztergom, G3'őr, 

 Felsőlövő, Sopron A^I — VII, Pozsony VII, Beszterczebánya, Tavarnok 

 VI — VII, Zsarnócza VI. 28, Gács, Rozsnyó VIII. 1—27, Kocsócz, 

 Lőcse, Eperjes VII. 10 — A^III. 16, Kassa, Huszt, Bustyaháza VI— VIII, 

 Nagybocskó VI — VII, Berlebás A'II, Kolozsvár, Segesvár, Gyilkos-tó 

 (Csík vm.). Nagyág, Réa, Mehádia, Orsova VII. 1, Lipik VII. 20, 

 Fuzino, Josipdol, Pleternica, Portoré, Dalmáczia. 



Előfordul a következő szomszéd országokban : Alsó-Ausztria, 

 Galiczia VI — VII, Karinthia, Morvaország VII— VIII, Tirol és Szilézia 

 VII, Bukovina VI. 



Elterjedési köre Kasantól déli Olaszországig és Franczia- 

 országtól az Uraiig terjed. 



19. Lycaena Escheri Hb. var. dalmatica Spe. 



Esclieri Hübnkr,. Samml. europ. Schmetterl. íig. 799—800, ílg. 

 867—868 (1819). — var. dalmatica Speyer, Stettiner Entom. Zeit. 

 1882, p. 381 ; 1. c. 1885, p. 81. 



A törzsfaj hímjo világos ibolyakék, keskeny fekete szegélylyel, 

 a nőstény barna, gyakran ibol^^ás tünettel és vöröses-sárga szegély- 

 Rovartani Lapok. XVn, 5—8. (1910. VIIT. 30). 



