ROVARTANI LAPOK 



HAVI FOLYÓIRAT 

 KÜLÖNÖS TEKINTETTEL A HASZNOS ÉS KÁRTÉKONY ROVAROKRA 



XVII. KÖTET. 1910 OKTÓBER. 10. FÜZET. 



Dr. Uhryk Nándor. 



Irta : Lósy József. 



Mag-yar természetvizsgálónak lenni nehéz és hálátlan feladat. 

 Tisztán a lélek és a jellem kötelességtudó parancsszavának engedni, 

 a mi alantasán elmaradt közvéleményünk ellenében, önzetlen önfel- 

 áldozás. Az emberiség tudományos törekvései azonban megkövetelik, 

 hogy mindaz, a mi művelt, fölemelkedett embert a szép és az igaz 

 megismerésében érdekel, minden földön viszhangra találjon. Meg- 

 követelik, hogy a tudományos kérdések magyar földön is választ 

 nyerjenek és mégis mily kevesen vagyunk, jobban mondva : lehetünk, 

 a kik a természettudomány terén, a kultúra sötétlő, hézagos, parlag- 

 területén apró g3^ertyavilágűnkat meggyújtjuk, hogy tanuljunk és 

 tanítsunk mellette, hogy szerény útmutatói legyünk a tudományos 

 haladásnak. 



A megismerés nyilt kérdése Magyarország faunája. Mégis 

 kevesen azok, a kik ismergetik. A rovar, a lepke kit érdekel ? 

 A gyermeket a míg játékát látja benne, addig a míg új játékot meg 

 nem ismer és a tudnivágyót, a ki már megtanulta, hogy az életben 

 nincsen játék. 



Ha visszatekintünk az elmúlt évekre, látjuk, hogy a kultúra 

 magyar földjén vaksötétség feküdt, csak tévhit, babona lidérczfénye 

 imbolygott rajta olykor-olykor. Aztán látjuk, hogy a parlag külön- 

 böző mesgyéjén apró világok gyiilnak ki, irányt vesznek, elindulnak 

 és azok, akik a tudományos vizsgálódásnak egy czélja felé vonzód- 

 nak, egymásra találnak. Apró emberek, sorsukban kicsiny fényboga- 

 rak. A tudomány a maga valóságában, mint a csillagos égbolt ragyog 

 le rájuk. Kevesen vannak a dolgosok, sokan a játékosok. Szinte 

 véletlen, hogy összekerültek a kicsiny, gyönge munkásai a hatalmas 

 tudománynak, de hisznek, jószemekkel látnak utat, irányt, czélt a 

 haladásban. 



Uhryk Nándor barátunk is egy kicsiny mécsvilág volt a nagy 

 tudomány köztársaságában. Mikor a maga mesgyéjén egymagában 

 elindult, sötétben volt, árván és egyedül. Az üres és léha közvéle- 



Rovartani Lapok. XVII, 10. (1910. X. 31). 



