162 



Mocsáry Sándor. 



Irta : Csíki Ernő. 



Folyó évi április hó 27-én ritka ünnepély folyt le a Magyar 

 Nemzeti Múzeum egyik szerény munkásának dolgozó asztala mellett. 

 E napon töltötte ugyanis be Mocsáry Sándor a Nemzeti Múzeum- 

 ban való szolgálatának negyvenedik esztendejét. A Nemzeti Múzeum 

 természetrajzi osztályainak tisztviselői szeretettel vették körül kolle- 

 gájukat és Dr. Horváth Géza, az állattár igazgatója, lelkes szavakkal 

 köszöntötte az ünneplő kartársat és méltatta kiváló munkásságát, 

 melylyel az egész földkerekségem nemcsak saját nevének, hanem 

 nemzeti intézményünk és magyar hazájának is csak dicsőséget, el- 

 ismerést szerzett. 



Mocsáry Sándor 1870-ben lépett a Nemzeti Múzeum kötelékébe. 

 Itt Friyaldszky János oldalán a rovargyüjtemény egy részének, 

 különösen pedig kedvenczeinek, a hártyásszárnyú rovarok gyűjte- 

 ményiének gondozását bizták reá. Pedig tulajdonképen nem is gon- 

 dozásról volt itt szó, hanem úgyszólván a kevésből, a semniiből 

 kellett valamit teremteni. És mit teremtett Mocsáry négy évtized 

 alatt, — egy óriási, egyes részeiben pedig páratlan és világhírű 

 gyűjteményt. Az első tíz esztendő az anyag összegyűjtését, hazánk 

 Hymenoptera-faunájának kutatását vette igénybe, emellett Mocsáry 

 néhány elterjedtebb lapban számos czikket közölt, melyekben a mé- 

 hek, darazsak, stb. élettörténetének felette érdekes részeivel ismer- 

 teti meg nagyközönségünket és költi fel annak érdeklődését az eddig 

 figyelemre alig méltatott tárgy iránt, másrészt sorba ejti vármegyéin- 

 ket, kutatja azok állatvilágát és közrebocsátja gyűjtéseinek eredmé- 

 nyét. A második tiz év már lefoglalja MocsÁRY-nak minden idejét, 

 kora reggeltől késő estig olt találjuk a múzeumi dolgozójában. A 

 gyűjtemény rendszeres feldolgozása mellett hozzáfog a magyar fauna 

 másnejű darazsainak (Heterogynidae)^ majd a fémdarazsak magán- 

 rajzának a megírásához és utóbbival elnyeri a Magyar Tudományos 

 Akadémiában a Vitéz-féle jutalmat. Miután a H3'mcnopterákra vonat- 

 kozó összes irodalom jegyzékét közrebocsátja, hozzáfog kedvenczei, 

 a fémdarazsak nagy monográfiájának megírásához. Ezzel a mun- 

 kájával is hamarosan elkészül, úgy hogy az ékes latin nyelven meg- 

 írt negyedrétalakú vaskos kötet már 1889ben, mint a Magyar Tu- 

 dományos Akadémia külön kiadványa, napvilágot láthatott. Ha Mo- 

 csÁRY-t ezen két deczennium alatt kiadott sok kisebb-nagyobb köz- 

 leménye és számos új fajnak preczíz leírása alapján Európa szak- 

 körei már eléggé ismerték, is, a „Monographia Chrysididarum orbis 



