179 



Magyarország 

 szárnyatlan és csökevényes szárnyú legyei. 



Irta : Dr. Kertész Kálmán. 



Mai ismereteink alajDJán feltehetjük, hogy a legyek szárnj'-atlan- 

 sága, illetve a szárnyak csükevényessége nem ősi állapot, hanem 

 visszafejlődés. 



Az okok, melyek ezt a visszafejlődést előidézték, csak részben 

 ismeretesek. Hogy a Braula, a Melopliagus és a Ntjcteribíidák szárnyai- 

 kat teljesen elvesztették, az kétségtelenül élősködő életmódjuknak a 

 folyománya. Ugyanez az oka annak is, hogy a Lipoptena cervi nős- 

 ténye az év előrehaladottabb szakában, október végén vagy novem- 

 ber elején, szárnyait elveszti s mint szárnyatlan alak telel át a szarvas, 

 vag3^ az őz bundájában. 



Azonban hogy mi okozza, hogy egyes fajok szárnj^-ai állandóan 

 csökevényesek, arra megfelelni nagyon nehéz. 



Általános a nézet, hogy itt a szél játszik nagy szerepet. Rende- 

 sen a Kerguelen- szigetek faunáját hozzák fel példának, a hol a leg- 

 több rovar csökevényes szárnyú, Azt mondják, hogy ezeken a szige- 

 teken a szél ereje oly nagy, hogy a felrepülő rovart menten a ten- 

 gerbe sodorja. Minthogy tehát a rovarnak nincs szüksége szárnyaira, 

 azok elcsökevényesednek. Mindazonáltal ezzel kapcsolatban fölmerül 

 a kérdés, miért nem általános az a jelenség, miért vannak ott rende- 

 sen fejlődött szárnyú rovarok is ? Erre a kérdésre, melynek kulcsát 

 talán az életmódban kell keresnünk, a biológiai megfigyelések eddigi 

 csekély száma miatt még nem felelhetünk. 



Az Európában élő szárnyatlan és ' csökevényes szárnyú legyek 

 száma a fejlett szárnyúakéhoz képest elenyészően csekély s ezeknél 

 igazán semmi okát sem tudjak a jelenségnek adni. Megtaláljuk őket 

 télen és nyáron, északon és délen, sikon és hegyen eg3^aránt. 



Méginkább összekuszálja a kérdést az is, hogy egy esetben a 

 hím szárnya csökevényes s a nőstényé rendes, más esetben fordítva, 

 a nőstényé csökevényes s a hímé rendes. A csökevénj^es szárnyú 

 fajoknál azonban a csükevén3^esség mértéke sem állandó, mert egy 

 fajon belül változó, de a rendes alakot a szárny sohasem éri el. Itt 

 tehát egy bizonj'-os irányzatot látunk, mely egy bizonyos csapáson 

 halad, de nem tudjuk határozottan megmondani, hogy a magasabb 

 fejlettség, vagy a fokozottabb csökevényesedés felé-e ? Ámbár való- 

 színű, hogy az utóbbi felé, ez mégis nyilt kérdés, melja-e a felelettel 

 egyelőre adósoknak kell maradnunk. 



A mi a szárnyak visszafejlődését illeti, az kétirányú, t. i. hosz- 

 sz?.nti- és harántirányú. Az első esetben a szárnyak megrövidülnek, 

 a második esetben megkeskenyednek. 



