66 



hívjam erro az érdekes nemre s felkérjem őket, hogy alkalom adtán 

 gyűjtsenek ők is a Magyar Nemzeti Múzeum gyűjteménye számára. 

 A fajok fejlődéséről, átalakulásáról jóformán semmit sem tudunk s 

 ezért azok, kik alkalmas helyen laknak nagyon sok érdekes föl- 

 fedezést tehetnének. 



Nehogy az érdeklődők e nem képviselőit összetévesszék más 

 legyekkel, melyek ugyanezeken a helyeken élnek, ide mellékelem 

 egy faj hímjének a rajzát. A szárny erezetének lefutását s a hím- 

 ivarszervek elhelyezését tekintve, nem kételkedhetünk abban, hogy 

 valóban Clinocera kerűlt-e szemünk elé vagy nem. 



A gyűjtésre vonatkozólag a következő útbaigazításokat adhatom : 



A Clinocera nembe tartozó fajok csakis folyóvíz mentén 

 fordulnak elő, tehát álló vizek mellett hiába keressük őket. Jóformán 

 nincs az a forrás, patak vagy folyó, a mely mellett kellő időben és 

 figyelmesen kutatva, fel ne találhatnék őket. Azonban leginkább 

 azokat a helyeket kedvelik, a hol a víznek legalább egy kis esése 

 van, a midőn alkalma van szétfrecscsenni. Ilyen helyek : a gátak, 

 melyeken a víz vagj túlfolyik, vagy átszivárog, vízi malmok kerekei, 

 vízesések; a lassúbb folyású vizekben a vízmosta kövek, fadarabok, 

 hídpillérek, deszkázott vízfolyások (pl. vízi malmok mellett). Gyűjté- 

 sük ideje május elején kezdődik s valószínűleg október végéig tart. 



Hogy az állatokat észrevehessük, ehhez némi gyakorlat kell, 

 de ha egyet megláttunk, a többi már nem fogja figyelműnket ki- 

 kerülni. Az állatok szűrkésbarna, sötét olajzöld színe nem üt el túl- 

 ságosan a környezetétől, azért eleinte nehezen lehet őket észre venni. 

 Hozzájárul ehhez, hogy közvetetlenűl a víz színe felett tar- 

 tózkodnak. Gátakon, vízi malmok kerekein, köveken, hídpiUéreken 

 legegyszerűbben úgy gyüjtheljük, hogy a gyűjtőűveggel lefedjük 

 őket s néhány másodperczig várunk, míg elpusztulnak. Miután gyak- 

 ran oly közel vannak a víz színéhez, hogy a gyüjtőűveg nyílásának 

 egy része a vízbe kerül, az üveget kissé ferdén tartjuk, nehogy 

 belülről nedves legyen, bár a legyeknek a nedvessség egy- 

 általában nem árt, mert a víz nem tapad hozzájuk. Az elpusztult 

 állatot ebből az üvegből kivéve, másikba helyezzük, amazzal meg 

 tovább gyűjtünk. Ha oly helyre bukkanunk, melyről meg vagyunk 

 győződve, hogy ott Clinocerák élnek, de közel jutnunk nem lehet, 

 a hálóval néhányszor végigcsapunk annak közvetetlen közelében 

 (nem baj, ha hálónk vizes is lesz) s biztosra vehetjük, hogy néhány 

 példány zsákmányul esik. így kell eljárnunk pl. vízeséseknél. 



Az összegyűjtött állatokat mielőbb minutia-tűkre tűzzük oly 

 módon, hogy a tűt a tor alsó részébe szúrjuk, lehetőleg figyelve, no 

 hogy a háton jöjjcin ki. Ezután még megigazítjuk a szárnyakat, 

 hogy felfelé álljanak s ne fedjék el a tor oldalait, a melyeken fontos 



