69 



határozottan állítom, hogy a két kérdéses faj nem azonos egy- 

 mással. Az előttem fekvő példányokból az egyik E. carpathicus cT, a 

 másik $ ; az J?. ornatifrons szintén $ , így tehát összehasonlítást te- 

 hetek a két faj nősténye közt. A különbség a gyakorlott szemnek 

 már megtekintéskor feltűnő : az E. ornatifrons nagyobb; már a puszta 

 alakja is elüt a cmpaihí cus étól, mert a fej jóval szélesebb, sőt észre- 

 vehetőleg szélesebb, mig az utóbbinál keskenyebb, mint a szárny- 

 fedők, melyek az ornalifrons-r\éX valamivel nyúlánkabbak és széleik 

 párhuzamosabbak. Ezenkívül az ornatifrons feje fényesebb és alig 

 kimutathatólag pontozott ; a homlokcsatornák szélesebbek, közepükön 

 sekélyebbek, fénylők, csaknem párhuzamosak, a homlok elül sokkal 

 erősebben és csak gyenge ívben szegélyezett. Ezek alapján én a 

 két fajt határozottan külön fajoknak tartom. 



12. Bortörköly mint csalétek. Néhány évvel ezelőtt az itteni 

 szőlőhegyekben egy présház oldalán kiöntött bortörkölyt (nem seprőt) 

 láttam, melyre az áprilisi nap melegen sütött. Minthogy a törköly- 

 kupacz fölött sok röpködő rovart láttam, melyeket eleintén muslin- 

 czáknak véltem, csupa kíváncsiságból megrostáltam ezt a félszáraz és 

 a kapásbor készítése czéljából kétszer is kilúgozott törkölyt. A kevés 

 rostált an3^agban otthon nagy meglepetésemre nagyon sok érdekes 

 apróságot találtam, úgy mint : Eujjlectus signatus és E. sanyuineus, 

 Sajdmaenus rafas, Ctenistes palpalis stb. Nem is volna érdektelen 

 az ilyen kilúgozott törkölyt az erdők mélyébe csalétekül kitenni s 

 azután több nap múlva kirostálni. Talán ezen úton még ismeretlen 

 fajok birtokába is juthatnánk, mert nem logikátlan a föltevés, hogy 

 a törköly savanyú szaga a hangyáknál élő fajokat magához csalja^ 

 mert hiszen tudvalevőleg a legtöbb hangya fészke a hangyasav foly- 

 tán szintén savanyú illattal bír. 



13. Oxypoda alternans Grav és O. formosa Kiíaatz egymás- 

 hoz rendkívül hasonló, de határozottan különálló két faj, mely a 

 gyűjteményekben esetleg összetévesztve fordulhat elő. A gyakori 

 0. alternans-tóí a sokkal ritkább 0. formosa abban különbözik, hogy 

 átlag valamivel kisebb, a csápok és a szárnyfedők sötétebb színűek, 

 a 6 — 8. csápíz sokkal szélesebb, az előtör háta sárga színű, a vala- 

 mivel rövidebb szárnyfedők kissé keskenyebbek, a potroh háti felü- 

 lete pedig fényesebb, szétszórtan és finoman, de mégis jól kivehetőleg 

 pontozott. Ez utóbbi jelenség azért fontos, mert a legtöbb meghatá- 

 rozó táblázat finomabbnak jelzi az 0. formosa hátfölületi pontozatát, 

 holott e fajnál erős lencsenagyítás mellett a pontozat sokkal jobban 

 vehető ki, mint a másik fajnál. Az 0. formosa leginkább augusz- 

 tusban található lomboserdőkben keserű gombán (Lactarms piperatus)^ 

 de itt is nagyon ritka. 



14. A Paederus caligatiis Er. és P. limnophilus Er. két sok- 



