98 



iránt érzett nemes vonzalmának, szabad idejét ennek szenteli, de 

 nem csupán azért, hog}'' néha csak hiúságból mielőbb hatalmas 

 kadaver-gyüjteményt hordjon össze, mert tudjuk és látjuk mi lesz a 

 legtöbb esetben az ilyen czél nélkül, amellett sokszor nagy fárad- 

 sággal összehozott gyűjteménynek sorsa. 



Milyen más és nemes feladattá lesz a gyűjtés, ha a gyűjtő- 

 szenvedély a tudomány szolgálatába szegődik, összekötve a kelle- 

 mest a hasznossal, — mikor minden egyes megfigyelés, minden 

 gyűjtött rovar egy-egy adat lesz Magyarország faunájának meg- 

 ismerésére, s nem a ritka és cserére alkalmas fajokat halmozzák 

 fel ezrével, — hanem lassanként valami irány és czél alakul ki, 

 a mit elérni minden magyar entomologus feladata kell hogy legyen. 

 A feltűzött rovar magában nem az, a miben az entomologusnak 

 öröme telik, mert ez csak eszköz, mely a lelket hullámzásba hozza, 

 hanem a gyűjtéséhez hozzáfűződő sok visszaemlékezés, a mely 

 annak megfigyelésével, életmódjának tanulmányozásával együtt jár. 

 így van értéke és értelme a gyűjtésnek s ebben találjuk 

 annak magyarázatát, hogy miért rajong az entomologus annyira 

 tárgyáért. 



Nagy örömmel üdvözöltük azért Báró Vécsey Istvánt a magyar 

 entomologusok sorában, mert ha eleinte csak kedvtelésből foglalkozott 

 is tárgyával, később gyűjtéseivel és megfi^gyeléseivel a ^Magyar 

 Nemzeti Múzeum útján igyekezett a tudomány szolgálatába állani, 

 annak szerény munkásává lenni. 



Ajnácskői és HERNÁD vécsei Báró Vécsey István 1863 március 

 29-én született Kassán. Már kora gyermekségében legnagyobb örö- 

 mét a növények és madarak ismergetésében találta. Ismerte is az 

 elébe kerülő növényeket, szerette és gondoskodásába vette az éneklő 

 madarakat, vadászatai alkalmával pedig Zemplén és Ung megyékben 

 és Boszniában figyelte a madarak vonulását. Katonai pályára lépett, 

 a hol 1897-ben bold. József kir. berezeg parancsőrtisztje volt. Miután 

 József kir. berezeg is szenvedélyes természetbúvár volt, amiről 

 jelenleg a Magyar Nemzeti Múzeumban levő nagy és becses csiga- 

 és kagylógyűjteménye is tanúskodik, nem csodálkozhatunk, hogy 

 VticsEY-ben a természettudomány iránti szeretet csak fokozódott. 

 Rendszerető természete és a tulságig menő lelkiismeretessége miatt 

 a katonai élet, a mely amúgy sem illett a veleszületett gyengéd- 

 séghez, kedvezőtlenül hatott idegzetére, miért is nyugalomra vágyott 

 s mint őrnagy elhagyta a katonai pál5^át. Ekkor a pestmeg^'^ei Szada 

 község határában fekvő birtokára költözött, hol birtokának kezelésén 

 kivűl minden idejét szeretett családjának és a tcrmészetbúvárlásnak 

 szentelte. Itt a szabad természetért rajongó lelke újra összehozta a 

 legkedvesebb gyermekkori ismerősökkel, a lepkékkel. Ki ne emlé- 



