123 



ható vonalat alkotnak, a melyből azután a külső él fejlődik ki. Ha- 

 vaiamely Elater-ÍR,^ példányaiból nagyobb mennyiségűt vizsgálunk 

 meg", akkor valószínűleg találunk olyan példányokat, melyeknél a 

 hátsó szögietek külső élét felismerni véljük. ^ Az V. csoportnál a har- 

 madik csápíz majdnem vagy teljesen megegyező a második ízzel. 

 A melltő varratvonalai az Ectamenogenus-nkl eg3^enesek, a mi külön- 

 ben az elmondottakkal nem áll ellentétben, minthogy a varrat befelé 

 hajlása ha nag3'on g^^enge is, de az V. csoportnál is meg van. Az 

 Ectameno genus alnem látszólagos eltérése ezáltal érthető és rokonsága 

 az V. csoporttal valószínű lesz. 



34. E, aatrajM KiEsw. var. dihaplnis Schioedte [dihaplioides Buyss.,- 

 forticornis Schwarz). 



A lí. és III. csoportba tartozó fajoknál kétféle hím fordul elő. 

 Az egyik alaknál a harmadik csápíz rendes alakú és nagyságú, a 

 másiknál azonban szélesebb lesz, azonban kúpforma marad. Ezt a 

 jelenséget már Candéze (Monogr. Élat. II. 1859, p. 444) és Reitter 

 (Ent. Nachr. XV, 1889, p. 110) észlelte, a miért mindkettőjük az 

 E. satrapa KiES\v.-t az E. cinnahnrinus EscnsoH.-al tartották azonos- 

 nak. Csak BuYssoN (Fauno Gall.-Rhén. Elat.) választotta el újra a 

 két fajt,^ a mit mostan magam is megerősíteni tudok. 



E. satra2)a-uál a harmadik csápíz nem visszás kúpforma, hanem 

 úgy mint a negyedik íz összenyomott és háromszögű. A szájszervek 

 morfológiai tulajdonságainak megvizsgálása is arról gj^őzött meg, 

 hogy az E. satrapa nem dimorf jelenség, hanem egy jól körülírt faj, 

 mely nem az E. cinnaharinus Escnscn.-al, hanem E. pomonae SxEPH.-el 

 rokon. Ugyanezt megerősíti az előtör hátának pontozottsága és az- 

 ivarszervek szerkezete. 



A tévedést valószínűleg az okozta, hogy a szerzők egy olyan 

 saírapfí-uőstényt láttak, melynek harmadik csápíze époly erős kifej- 

 lődésű volt mint más dimorf hímeknél. Az E. satrapa hoz tartozik 

 mint szinonim E. forticornis Schw., melynek leírása — eltekintve 

 attól, hogy a szőrözet ennél fekete és nem sárga — amazéval telje- 

 sen megegyező. Utóbbinak megfelel azonban egy fajváltozat, ugyanis 

 a satrapa var. dihaplms Schioedte. 



Termőhelyei : Budapest (Kuthy), Hidegkút (Szombathy), Pilis- 

 marót (Csíki), Kismaros (Meusel), Mária-Besnyő (Fodor), Isaszeg 

 (Nemz. Múzeum). Előfordul azonkívül Dél-Magyarországon, a Rhilo- 

 Daghban és a Balkán hegységben (sec. Schwarz). 



1 Ennek az élnek a kifejlettsége a Ectamenogenus alnemnél is hatá- 

 rozatiam benyomást tesz. 



