180 



32. Lycaena Arcas Rótt. 



RoTTEMBURG, Naturfopscher. VI, 1775, p. 85. — Erebus Knoch, 

 Beitr. z. Insectengesch. II, 1782, t. 6, f. 6—7. 



A hím felül sötétkék, fekete behintéssel, ssséles fekete szegély- 

 lyel és egj sor fekete folttal, melyek az elülső szárnyon hosszú- 

 kások. A nőstény egyszínű sötétbarna. Alul kávébarna, egy sor 

 világosszélű fekete szemfolttal. Kifeszítve 33—36 mm. 



Hazánkban csak a felvidéken fordul elő, ott is kevés helyen 

 és mindenütt ritka ; július— augusztusban nedves erdei réteken 

 virágzó vérfűre szokott szállani. 



A hernyó zöld, hátán és oldalán sötétzöld sávval; áprilistól 

 júniusig a vérfű (Sanguisorba oficinalish) virágján, de főleg a zanót- 

 on {Cytisus sagittalis) és lóhereféléken is található. 



Termőhelyei : N.-Lévárd, Tavarnok, Selmeczbánya VII — VIII, 

 Gölniczbánya VII. 10—20, Poprád VII, Eperjes VII, Máramaros. 



Előfordul a szomszéd országok közül Karinthiában VI— VIII, 

 Salzburgban VII— VIII, Cseh- és Morvaországban VI, Sziléziában, 

 Galicziában és Bukovinában VII. 



Elterjedési köre Észak- Németországtól a Riviéráig és Dijontól 

 az Altájig terjed. 



33. Lycaena (Cyaniris) Argiolus Linn. 



Linné, Syst. Nat. ed. X, 1758, p. 483. — Freyer, Neue Beitr. 

 z, Schmetterlingskunde. t. 445, f. 3—4. — Acis Fabricius, Mantissa 

 Insect. 1787, p. 73. — Gleobis Sulzer, Abgekürzte Geschichte d. 

 Insect. 1776, t. 18, f. 13—14. 



A szárnyak világoskék színűek, a hímen keskeny, a nős- 

 tényen nagyon széles feketés-barna szegélylyel, mely a hátsó szár- 

 nyon keskenyebb és itt helyet ad fekete szegélypettyeknek. Alul 

 kékes-fehér, a szegély mellett homályos sötét pontokkal, előttük pe- 

 dig fekete petysorral. Kifeszítve 25 — 30 mm. 



Az egész országban gyakori és két ivadéka repül, az egyik 

 április közepétől június közepéig, a másik június végétől augusztus 

 elejéig. Tavaszkor virágzó aranyribiszkén (Ribes aureum), nyáron 

 gyalogbodzán (Sambucus ebiilus) levelén található ; a hímek délután az 

 erdőszéleken levő fákat repülik nyugtalanul körül, mert ezeken kere- 

 sik a nőstényeket. A legkisebb példányok kifeszítve 23—24 mm., 

 a legnagyobbak 34 — 35 mm. nagyságúak, a középmérték eszerint 

 30 mm. 



Ez a faj is nagyon változó. A hímek elülső szárnyának külső 

 szegélye előtt többnyire fekete pontsor nyomai jelentkeznek. 16 nős- 

 tény között csak egy akadt, melynek szárnya tiszta kék volt, az 



