A hazai Melanargiák, 



Irta : .4. Aigner Lajos. 



A Melanargiáknak, e szép fekete-fehér pillangóknak három 

 faja honos hazánkban, t. i. a Galatea, Larissa és a Japygia-nak 

 egyik fajváltozata. 



A Galatea L. országszerte igen gyakori hegyi s erdei réte- 

 ken ; többnyire- 45 — 58 mm., elvétve csak 36 mm. nagyságú, 

 vagyis általában valamivel nagyobb a németországi példányoknál, 

 melyek csak 43 — 56 mm. érnek el. 



Színe rendszerint fehér, gyakran azonban, kivált Isaszegh és 

 Peszér homokos talaján oly sárgás tünetű, mint az olasz pél- 

 dányok. 



Nagyobb az eltérés a többé-kevésbbé kiterjedő fekete rajz 

 tekintetében. Ez a kiterjedés számos esetben az összes rajzele- 

 mekre kihat, gyakran azonban a szegély fehér foltjai és holdjai- 

 nak elnyomásában is nyilvánul. A nőstény fonákján a színezés 

 a világos sárgásbarnától a kávésbarnáig változik, sötétebb barna 

 (nem fekete) rajzzal, úgy hogy alul f ekete rajzú fehér nőstény 

 aránylag igen ritka. 



G3'akrabb jelenség az oly, valamivel később megjelenő nős- 

 tény, melynek alsó szárnya alul egyszínű fehér vagy halvány- 

 sárgás : az ab. lencomelas Esp. 



Sötétebb példányok, melyeken a fekete szegélyek és sávok 

 szélesebbek, a var. procida Hbst.-hez tartoznak, melynek rajza 

 Fiúménál inkább feketés-barna, mint fekete Ez az alak északon 

 ritkább, déli tájakon mind gyakoribbá válik, elannyira, hogy ott a 

 törzsalakot szinte helyettesíti ; különösen sötét példányok fordul- 

 nak elő Mehádiánál és Orsován. 



Mindkét helyen, úgyszintén Nagyszeben és Fiume környékén 

 is, akad a procida közt oly nőstény, mely alul ép oly fehéres és 

 rajztalan, mint az ab. lencomelas. Az ettől való megkülönböztetés 

 czéljából ezt az alakot Ulbrich Ede hazai lepkész után, ki azt 

 először Fiúménál figyelte meg, ab. Ulbrichi-nek kívánom elnevezni. 



>.Rovartani Lapok«, 1904. január hó. 



