A hernyók táplálkozása. 



Irta A. Aigner Lajos. 

 I. 



Míg a kifejlett lepkénél a táplálkozás a legnagyobb mérték- 

 ben változik, sőt facultativ életfunctionak tekintendő, addig ez a 

 hernyónál nagy szabályossággal esik meg, habár a táplálkozás 

 mind a felemésztett anyagok összessége, mind az egyes adagok 

 tekintetében a hernyónál inkább változik, mint bármely más rovar 

 álczájánál. A hernyók kisebb vagy nagyobbmérvű falánksága azon- 

 ban sokszor az illető fajtól, valamint különösen az időjárástól függ. 

 Tudjuk, hogy tartós szép meleg idő több ivadékot érlel meg, mint 

 a zord vagy a hideg és nedves időjárás. Minthogy pedig a báb 

 nyugalma bizonyos mértéken túl meg nem rövidíthető, csupán a 

 hernyónak gyorsabb növekvése okozhatja a több ivadék elő- 

 fordulását. 



Falánkság és gyors növekvés együtt járván, itt azokra a pél- 

 dákra hivatkozunk, melyeket alább, a növekvésről szóltunkban fel fo- 

 gunk említeni. Többnyire oly esetekre vonatkoznak azok, melyekben 

 már rendes körülmények közt is igen nagy a felemésztett táplálék 

 mennyisége. De a mint az fokozódhatik, úgy olykor bekövetkez- 

 hetik tetemes csökkenése is. A Cossidák, Syntamydák és Sesiidák 

 igen sokáig daczolnak az éhséggel, ha a szomjúság csillapításáról 

 gondoskodva van s alig van oly faj, mely a táplálék megvonásár 

 el nem bírná ; két-három napig csaknem minden hernyó tud 

 koplalni. 



A táplálékhiány első következménye az, hogy a hernyó 

 láthatólag összezsugorodik ; bőre fonnyadta és ránczossá, sőt 

 foltossá is lesz ; ezek a foltok azonban új táplálék nyújtásakor 

 többnyire eltűnnek és további jó gondozás . mellett, kárt nem 

 okozhatnak. 



Csak ha tartós a táplálék hiánya, mutatkoznak a végkimerülés 

 káros tünetei. Ez eleinte a vérnek, majd a zsírrészek s alighanem 

 más szövetrészek elenyészésében nyilatkozik. Előhaladott stádium- 



„Rovartani Lapok", 1904. február hó. 



