62 Martínyi Ödön, Török Arthur, Koca György, A. Aigner Lajos. 



gogiumban. A legrövidebb utat választva, mindig a Vérmezőn 

 mentem keresztül. Már első nap feltűnt előttem, hogy a Pyrameis 

 cardui keresztezi utamat. Körülbelül egy méter magasságban röpült 

 s oly gyorsan, mintha valami láthatatlan ellenség üldözte volna. 

 A várhegy felől jöttek és a budai hegyek felé, tehát kelet-észak- 

 keletről nyugat-délnyugatra vonultak." 



Ugyancsak az Állami Rovartani Állomáshoz küldte Dr. K ö n- 

 tzey Gerő orvos Zágonról (Háromszékmegye) a következő tudó- 

 sítást : „A fentírt községben, még pedig egész hosszán keresztül 

 (körülbelül 5 km.) 1903. július 6-a és 10-e között a bogáncslepke 

 óriási számú csapatos vonulását észleltem. Az állatok szédítő 

 gyorsasággal északkeletről délnyugatra röpültek." 



Ettől eltérő, vagyis északi irányt követett az a cardui-vomx- 

 lás, melyet Györké Lajos figyelt meg 1888-ban Fogaras 

 vidékén. „E lepke — úgymond a megfigyelő — általában sebes 

 röptű, de vándorlásában valójában feltűnő volt az akadályt nem 

 smerő szorgos vonulás. A szemlélőre valami ellenségtől űzött, futó 

 hadsereg hatását tette ; pihenni ezer közül alig szállt le egy vala- 

 mely feltűnőbb virágra, s egy pár pillanat inulva az is. tova szállt. 

 Legnagyobb volt számuk május 20-ától négy napig, a déli órák- 

 ban, jóllehet a vándorlás délelőtti 9 órától majdnem estig tartott. 

 Később mind kevesebben, kevesebben jelentkeztek, s vonulási 

 irányuk sem volt már oly határozott. A legsűrűbb . vonuláskor 

 40 m. hosszú kertben 5 perez alatt százat olvastam meg. Nem 

 röpültek magasan, úgy, hogy lepkehálóval jól elérhettem őket. 

 Igen vigyázók voltak ; ha valamely vonuló csoport felé közeledtem,, 

 rögtön irányt változtattak, kikerültek. Érdekes az is, hogy vala- 

 mennyi elfogott példán}/ hím. A röpülök, a mennyire megítélhettem, 

 kisebbek voltak a közönségesen előforduló hímeknél. A legtöbbnek 

 szárnya szakadozott, foszladozott, a pikkelyzet hiányos. A röpülök 

 sem tűntek ki eredeti színpompájukban ; szürkéseknek tetszetlek, a 

 mi nagyobb távolságról való jövetelök mellett bizonyít. A lepkék 

 vándorlásának okát már többen fejtegették s legvalószínűbbnek a 

 táplálék hiányát találták. Lehet, hogy ez esetben is a táplálékhiány 

 kényszerítette őket a vándorlásra, minthogy a vándorlást megelő- 

 zőleg és folyama alatt tartós száraz időjárás volt." '■) 



A megszállott tartományokban, nevezetesen Herczegovinában. 

 I90á. júliusban Dr. R eb el H. bécsi lelkész figyelt meg ily cardui- 

 vonulást. Már július 15—18. között a boszniai Treskaviczán 



!) Természettud. Közlöny XX. 1888. 482. 1. 



