A körtefának egy különös ellenségéről 



(Janus compressus Fb.) 



Irta Jablonowski József. 

 I. 



A föntebbi czím talán nem egészen helyes, mert jobb volna, 

 ha azt írnám, hogy egy kis hibaigazítás, még pedig a magam 

 hibájának, tévedésének helyreigazítása ; de hadd maradjon így, mert 

 másrészt való, hogy csakugyan egy különös ellenségről van szó. 



Kis füzetemben, mely „a gyümölcsfák s a szőlő főbb kár- 

 tevő rovarai "-ról szól, belecsúszott egy kis hiba. A 11. czikkely 

 (31. 1.) a hajtástörő eszelényről szól s e rovar kártevését saját- 

 kezűleg készített rajzzal is igyekeztem tf)tt érthetővé tenni. E kis 

 czikkely elejétől végig helyes, és közvetetlenül szerzett megfigyelé- 

 sen alapszik s csak egy sarkhibában szenved, hogy t. i. mind az, 

 a mit ott mondtam, nem az ágtörő eszelényre (Rhynchites coeruleus 

 Deg. — conicus 111.) vonatkozik. 



A kártételt, mint említettem, személyesen figyeltem meg, még 

 pedig 1901-ben a Szt.- Margitszigeten az ottani kertészet körtefáin. 

 Minthogy akkortájban a főkertészszel, Magyar G y ö r g y g y e 1 és 

 főbb embereivel még nem igen voltam közelebbi ismeretségben, 

 tiszteletben tartottam azt a szigeti törvényt, hogy a fák és bokrok- 

 hoz hozzányúlni nem szabad s így be kellett érnem azzal, a mit 

 jó szememmel az útról és a fejem felett olykor 1 — 2 méternyi 

 magasságban is megfigyelhettem. A dolog igen érdekelt. A körte- 

 fáknak legtöbbje erősen kihajtott s mert az idő május végéhez 

 közeledett, a lombozat már jól kifejlődött s egészséges volt, — 

 kivéve néhány paizstetves fát, mely ugyancsak benne nyögött a 

 sárgaságban. E pompás fákon feltűnt igen sok idei hajtás, a mely- 

 nek hegye lekonyult, hervadt, sőt már száradozott is. E hervadt, 

 száraz ághegyek 1 — íi cm hosszúak voltak. A bajt a mennyire 

 azt így nagyjából megállapíthattam, a hajtástörő eszelénynek tulaj- 

 donítottam. S mert ez volt az első kártétele, melyet a természetben 

 láttam, egy megtámadott hajtását, a mely véletlenül közel esett 

 hozzám, lerajzoltam s képét azután fel is használtam az előbb 

 említett füzeiben. 



»Rovartani Lapok«, 1904. április hó. 



