92 Jablononi'ki József. 



egyet ! Hiába óvtam én a hosszúra vágott hajtásokat a szárazságtól,, 

 hiába tűzdeltem a földbe s gondoztam a földjét, hogy l:i ne 

 száradjon. A lárvák nem pusztultak el ; vígan éltek még 1903. évi 

 tavaszán, a mikor várva-vártam a jelentkező darazsakat. De hiába 

 vártam. Elmúlt a május, — a lárvák nem gondoltak a bábbá való 

 átalakulásra. Itt volt a július — még mindig semmi változás. Vége 

 volt az ősznek s a lárvák még mindig élnek noha ugyancsak 

 összezsugorodtak. Mi lesz velők ? A hajtások pedig már régen fel- 

 mondták nekem a barátságot. A sok öntözés folytán tövük pené- 

 szedni, rothadni kezdett. Sok hajtást ki kellett dobnom, mert a 

 tönkrement fájában elpusztult a darázslárva. De még akkor sem 

 szánta magát egy sem reá, hogy bábozódjék be. 



Pedig azonközben már nemcsak egy év folyt le, hanem más- 

 fél év is. Midőn pedig e sorokat írom, február eleje táján, már 20 

 hónap telt el, hogy a darázslárvák fogságban vannak s még 

 mindig csak lárvák. Itt, úgy látszik, valami csendes, be nem vallott 

 obstruktióval van dolgom. Mert míg szabadban, 1903. tavaszán 

 rendesen rajzottak a darazsak és ez évben is csúnyán bántak el 

 a margitszigeti körtefákkal, addig az én ápolt, beczézett lárváim 

 helyből sem mozdulnak. S ha a jó sors máskép nem segít rajtam, 

 akkor megtréfál az az én bábozódni nem akaró lárvám annyira, 

 hogy három évi várakozás után még most sem láttam volna e 

 darazsat, hogy milyen az ? A jó sorsom az volt, kogy a Szt.-Margit- 

 szigetről hozott ágak egy részét egyszerűen a napon megszántottam, 

 hogy a levél rajtuk maradjon, s így tettem el az intézetem gyűj- 

 teményébe. A gyűjteménynek ezt a részét, ha jól emlékszem 

 szeptember vagy októberben raktuk át ; a darazsas ágak helyére a 

 marokkói sáskától sérült növén}^eket s általában olyan dolgokat 

 rakattam, a melyek e rovarra vonatkoztak. A szekrényt gondosan 

 megvizsgáltam, hogy nincs-e benne valami. Nem volt semmi. A 

 helyökből kiszorult darazsas körtehajtásokat azután új tiszta, eddig 

 nem használt szckénybe tettetem el. Most midőn e sorok Írásakor 

 egyik-másik okból ezeket az 1902-ben szedett hajtásokat vizsgál- 

 gatta^., találtam végre valahára egy hajtáshervasztó darazsat, a 

 mely csakugyan Cephida s a mely a Fabricius adta leírásnak 

 megfelel. E szerint a darázs is 18 — 20 hónapi várakozás után 

 kelt ki. 



Habár e darázs lárvája aránylag véve testes, izmos, a belőle 

 kifejlődő darázs bizony gyönge, vékony dongájú legényke: kisebb 

 és gyengébb termetű a szalmadarázsnál. Csak 7 — 9 mm. hosszú ; 

 és szárnyának terjedelme 15 — 20 mm. Feje, csápja, mellkasa féke 





