94 -4. Aigner Lajos. 



rügyek s ezen a soron a termés apasztásához vezet. E szerint így 

 is. úgy is, kártékony. 



Szerencse, hogy a kertész, ura lehet a helyzetnek, ha arra 

 kerül a sor, hogy védekezzék ellene. Láttuk, hogy a lárva mit 

 mivel és hogy nyomát már májustól kezdve a hervadó, majd későb- 

 ben a száradó hajtásheg} r ek árulják el. S e száradó hajtáshegyek- 

 ben elvesztegel e lárva egészen a jövő év április végéig, május 

 elejéig. E szerint tehát elég érkezése van a kertésznek, hogy a 

 fertőzött hajtáshegyeket a bennök élő lárvákkal együtt még idejé- 

 ben leszedhesse és feltüzelhesse. De a fertőzött hegyek szedésekor 

 ugyancsak nyitva legyen a szeme, mert ha több fertőzött hajtás 

 rajta maradt a fán, úgy lehet, hogy munkája teljesen hiába való 

 lesz. A megmaradó néhány állat, mint azt 1903. tavaszán láthat- 

 tam, sok galibát okozhat s a fákon azután meg sem látszik, hogy 

 itt a darazsat előző évben irtották. 



Hogy pedig e darazsat egyik helyről át lehet hurczolni a má- 

 sikra, az bizonyos. Ha a kiásott és eladott fácska vagy oltvány 

 koronájából az eladó is, a vevő is több ágat le is metsz, azért 

 mégis megtörténhetik, hogy a hajtások fertőzött részei, a melyek 

 száraz hegye bizonyára letörődött, kikerülik a metsző ollót. Azért 

 a ki e tekintetben ügyel, meg kell néznie az elültetendő fácska 

 előző évi növésű gallyak összes hegyeit, kivált a letörött gallyakét, 

 hogy belül nem gyanus-e ? Ha gyanús és ki van rágva, akkor 

 vizsgálja meg e gallyat, hogy nincs-e benne lárva ? S ha van, tár 

 volítsa el. így még megelőzheti a későbbi bajt. 



A hernyók táplálkozása. 



Irta A. Aigner Lajos. 



IV. 



Több hernyófajról tudjuk., hogy más hernyókat megtámadnak 

 és felfalnak. Ezen gyilkos heínyófajok száma azonban csekély, és 

 még csökken is, ha azokat megkülönböztetjük, a melyek csupán 

 fogságban, vagyis természetellenes körülmenyek küzt váln.-ik gyil- 

 kosokká, így pl. megfigyelték, hogy az Orthosia pistaciua hernyói 

 -békésen élnek egymás mellett, a meddig vízcsöppeket vagy meg- 

 nedvesített táplálékot kapnak, de ha ez elszárad, egymásra 

 támadnak. 



