96 A. Aigner Lajos. 



ok se arra, hogy ilyenkor miért kimehessenek épen a rend- 

 társak. Végre is a Calymnia trapezina-hoz a Geometrida-hernyó 

 csöppel sem áll közelebb, mint bármely rnás állat ; sőt a faj fen- 

 tartásának czélját a Calymnia-hemyó ama szokása által, mely 

 szerint egyazon növényen élő más hernyófajt felfal, kettős irány- 

 ban szolgálja, a mennyiben ezen az úton nemcsak pillanatnyi éh- 

 ségét csillapítja, hanem egyszersmind ellenséget tesz el láb alól, 

 a mely a táplálékra nézve versenytársa. A cannibalismusnál ellen- 

 ben a hernyó annyiban követ el természetellenes dolgot, hogy bár 

 az egyik egyed éhségét pillanatra csillapítja, egyúttal azonban 

 egy másik egyed áldozatul esik, úgy, h ogy az előbbinek fentar- 

 tása által a faj mitsem nyer. 



Ilyen, philosophiai elvénél fogva fontos és érdekes kérdésnél 

 helyén valónak látszik, hogy mielőtt azt rovarrendünkre alkalmaz- 

 nék, az egész állatvilágra futó pillantást vessünk. 



Mily körülmények közt fordul elő egyáltalában a cannibalis- 

 mus ? — ez a kéidés. 



A ragadozó állatok, kivált a ragadozó madarak vívnak olykor 

 párbajt, melynek befejeztével a győző megölt ellenét felfalja. 

 E viaskodás czélja azonban nem az, hogy végeztével a győztes 

 ellenfele hulláján lakmározzék, hanem egeszén más oka van ; az 

 állat megöli ellenesét féltékenységből, kenyéririgységből stb. Miután 

 már hullává lett, a győzőnek nincsen oka arra, hogy a hullát 

 tovább fel ne használja. 



A cannibalismus a ragadozó halaknál is g3^akori, még pedig 

 valóságos cannibalismus, a mennyiben a nagyobb halak saját 

 fajuk kisebb egyedeit megtámadják, a hol és a mikor csak szerét 

 ejthetik. Megjegyzendő azonban, hogy az ebbeli megfigyeléseket 

 többnyire haltenyésztésekben jegyezték fel, a hol az állat már 

 nem él természetes viszonyok közt. A halak cannibalismusa egyéb- 

 iránt talán számos ragadozó halnak túlságos nagyétkűségéből 

 származottnak tekinthető, mint a melyek csak úgy tudják magukat 

 fentartani, ha vak dühvel neki rontanak minden kisebb halnak, 

 mely útjokba kerül, a nélkül, hogy sokat vizsgálnák, vájjon a 

 zsákmány saját családjukhoz tartozik-e, vagy sem. 



A pókoknál is dívik a cannibalismus. Ámde itt is van egy 

 kis bökkenő. Az időpont, midőn a hímet a mindig erősebb nős- 

 tény megragadja, rendszerint a posi coitum. Ennek megtörténté- 

 vel a pókoknál a hím a faj fentartására nézve amúgy is haszon 

 nélküli s ennél fogva a más esetekben a cannibalismussal szem- 

 ben álló elv erre az esetre nem alkalmazható. 



