104 A. Aigner Lajos. 



— A csápízek vége egyenesen lemetszett, kétoldalt nem vég- 

 ződnek tüskével. Fekete, feje és előtora erőteljesen rán- 

 czolva pontozott, a szárnyfedők tövükön erőteljesebben, 

 hátrafelé finomabban ránczolva szemecskézettek A pai- 

 zsocska is, úgy mint az előtör és a szárnyfedők, szőrösek. 

 Hossza 6 — 13 mm. — Elfordul Közép- és Dél-Európában, 

 nélunk is eléggé elterjedt faj. {pilicollis Toms.) 



4. macropus Germ. 



5. A csápízek vége kétoldalt nem végződnek tüskével. Fekete, 

 nem fényes, a lábak barnás-vörösek, a czombok bunkója 

 világos-vörös. Az előtör és a szárnyfedők töve erőteljesen 

 ránczolva pontozottak, utóbbiak hátul finoman ránczoltak. 

 Az előtör, a paizsocska és szárnyfedők töve hosszú fel- 

 álló szőrökkel fedett. Hossza 9 — 12 mm. — Egész Euró- 

 pában található, nálunk ritka ; termőhelye : V. Nagydisznód. 

 (punctatus Fabr., jtunctuosus Fourcr.) 5. femoratus ünn. 



5: A csápok 3 — 10 íze kétoldalt tüskével végződik. Fénylő 

 fekete, a lábak vörösek, a czombok töve, a lábszárak és 

 a lábfejízek barnás-vörösek. Az előtör kétoldalt szőrös, 

 a paizsocska csupasz. Az előtör erőteljesen ránczolva 

 pontozott, helyenként sima kiemelkedésekkel. A szárny- 

 fedők külső fele erőteljesen, hátulsó finoman ránczolva 

 pontozott. Hossza, 12 — 15 mm. Dél-Európai faj, mely 

 hazánkban ritka. I. Budapest, Péczel, IV. Homonna 

 (Varini Bed.) ö e spinicornis Ab. 



A lepkék magyar elnevezése. 



Irta A. Aigner Lajos. 

 II. 



Második csoport. 

 Heterocera. Különböző csápúak. Éjjeli lepkék. 



I. nemzetség. Sphinges: szenderfélék. 

 I. Sphingidae: zúgó pillék, 1. Acherontia : boszor, Atro- 

 pos : halálfejű pille, v. halálfő boszor ; 2. Sphinx : szender, Con- 

 volvuli : szulák, Ligustri, fagyai, Pinastri : fenyő sz. 3. Deilephila : 

 zúkó pille. Vespertilio: szürke, Galii, galaj, Euphorbiae : fűtej, 

 Livomica : sávos, Celerio : csíkos, .Elpenor : szőlő, porcellus : piros 



