112 Dr. Daday Jenő 



14 — 19 tollas sörtét visel s a három ízűnél hosszabb Az utó- 

 potroh némileg kúpforma, 2—5 erősebb tüskékből álló 9 — 14 tüske- 

 pamattal és finom sörték pamataival ékített. Az igen hosszú, sarló, 

 forma csúcskarmok alapjukon két nagy és egy kis mellékkarom- 

 mal fegyverzet te k. 



E genus igen közeli rokonságban áll a Herrick A-féle Pseudo- 

 sida-nemmel, a melytől azonban első csápárjának révén könnyen 

 megkülönböztethető, a mennyiben az említett nem első csápjainak 

 ostora a szaglópálczikákkal egyforma magasságban ered (2. ábra) 

 s így az ostornak nincs külön alaprésziele, tehát a csápok nem 

 tagolódtak alap- és csúcsrészletre, továbbá nem oly hosszúak. 

 További különbség az, hogy a Pseudosida-genus második csáppár- 

 jának háromízű ágán 5 tollas sörte van. 



A genusnak ez ideig 3 faját ismerem, névszerint a Parasida. 

 Szalayi (Dad.), P. ramosa n. sp. és P. variábilis n. sp. 



A Parasida Szalayi fajt Ceylonból írtam le 1898-ban (Mikros- 

 kopische Süsswasserthiere aus Ceylon, p. 64. fig. 33. a — d.) és 

 jellemeit a következőkben foglalhatom össze : Az első csápok 

 szagló pálczikái nem elkülönült alapon ülnek, a csápok alaprész- 

 lete ágatlan. A második csáppár kétízű ágán 15 tollas sörte ül. 

 Az utópotroh distalis felső, illetőleg hátulsó csúcsa karomforma 

 nyújtványba folytatódik ; a felső, illetőleg a hátulsó szegély mentén 

 3—4 tüskéből álló 9 — 12 pamat emelkedik. A csúcskarmok mind 

 két szegélye finoman sörtés. 



A Parasida variábilis paraguayi termőhelyekről való és jel- 

 lemei a következők : Az első csápok szaglópálczikái nem elkülönült 

 alapon ülnek, a csápok alaprészlete ágatlan. A második csáppár 

 kétízű ágán 16 20 tollas sörte ül. Az utópotroh distalis felső, 

 illetőleg hátulsó csúcsa kerekített, karom forma nyújtványba nem 

 folytatódik ; a felső, illetőleg hátulsó szegély mentén 2 — 3 tüskéből 

 álló 13 — 14 pamat emelkedik. A csúcskarmok mindkét szegélye 

 finoman sörtés. 



A Parasida ramosa paraguayi termőhelyekről való és jellemei 

 a következők : Az első csápok szaglópálczikái elkülönült alapon 

 ülnek, minek következtében a csápok alaprészlete ágasnak látszik. 

 A második csáppár kétízű ágán csupán 14 tollas sörte ül. Az 

 utópotroh distalis felső, illetőleg hátulsó csúcsa kerekített, karom- 

 forma nyújtványba nem folytatódik ; a felső, illetőleg hátulsó 

 szegély mentén 4—5 tüskéből álló 9 tüskepamat emelkedik. A 

 csúcskarmok mellső szegélye sörtés, a hátulsó fogazott. 

 Budapest, 1904. május hó. 



