A tengerszemek faunájából. 



Irta dr. Szilády Zoltán. 



A magyar faunának egy kevéssé ismert területére óhajtom 

 felhívni a kutató búvárok figyelmét, a midőn német munka) nyo- 

 mán áttekintést adok a magashegyi tavak nevezetesebb s különö- 

 sen jellemző állatairól, ezúttal lapunk igén\ T e szerint csak az ízelt- 

 lábúakról. Az említett munka a világ összes idevágó kutatásait 

 egybeveti, de az Alpokra van különös tekintettel. Nem lesz érdek- 

 telen már az eddigi hiányos adatokból is hozzáhasonlítani a mi 

 Tátránk és erdélyi havasaink tó-íaunáját, hogy majdan alaposabb 

 búvárlatok útján e tavaink lakóinak esetleges glaciális eredetét s a 

 Balkán hegység és a Kaukázus hasonló vizeivel való faunabeli 

 kapcsolatát nyomozhassuk. 



A kéjas®k (Crustacea) osztályából a következők szerepelnek : 



1. Kagylós rákok (Osiracoda) az Alpokban 2640 m. magassá- 

 gig találhatók ; a Kaukázusban s a mi havasainkon is gyakoriak 

 s legjellemzőbb hegyi fajaik épen nem lokális alakok, hanem a 

 legközönségesebb, a legszívósabb, legellenállóbb ubiquisták. Az 

 Alpok leggyakoribb fajai a Candona candida O. F. M. 2560 m.-ig 

 és a Cyfria oplithalmica Jur. 2445 m.-ig. Az utóbbi a Tátrán s 

 a Retyezáton is előfordul, míg az előzőt a Tátrán az Eucandona 

 pttbescens Koch. pótolja. Az Eucyfris incongruens Ramd. ugyan- 

 csak alpesi s hazai (Tátra és Retyezát) faj. Ellenben nálunk eddig 

 ismeretlen az alpesi patakok jellemző kagylósrákja, a Paracypri- 

 dopsis Zschokkei Kaufm., a mely úszóképességét teljesen elvesz- 

 tette. 



2. Az evezölabüak (Copepoda) uralkodó nemei a magas he- 

 gyeken a Diaptomus és a Cyclops. 



A csinos hosszúcsápú, petezacskós Diaptomus épen úgy al- 

 kalmazkodik a trópusi meleg vizekhez, mint az északi sark jég- 



l ) Zschokke F., Die Thierwelt der Hochgebirgseen. (Ismertetése : Állat. közi. 

 1904. 1. füz.) 



