A tengerszemek faunájából. 115 



hegységben feltalálható. Az Alpok C. fimbriahis-át pótolhatja a 

 Tátra C. viridise. A Retyezátnak pedig van egy az Alpokkal közös, 

 érdekes faja, mely csak mint ritkább látogató jelenik meg a he- 

 gyeken s eddig legmagasabb előfordulási helyét 1600 m. magas- 

 ságban sikerült a Retyezáton kimutatnom. Ez a C. offinis Sars. 



Feltűnő jelenség, hogy a C. síremius alföldeken télen -a jég- 

 takaró alatt szaporodik, ellenben a havasokon nyárra esik szapo- 

 rodása. Ez bizonyítja, hogy valóban glaciális faj, melynek a hegyi 

 tó volt igazi otthona s melegebb fekvésű helyeken a hideg ked- 

 véért inkább szaporodása évszakát cserélte el, s nyáron alig né- 

 hány példánya marad meg a víz leghűsebb rétegeiben. Több alpesi 

 faj követi ezt a sajátságos szaporodási cyklust, a melyre nem ke- 

 vésbbé jellemző az ovogenesis és egyén-fejlődés gyorsasága. Pél- 

 dául említhetők : Hydra fusca, Planaria alpina, Lota vulgáris. 



A Harpacíicidák családjából sok sajátos alak mellett legel- 

 terjedtebb (nálunk is) a Canthocamptus staphylinus . 



3. Az ágascsápúak (Cladocera) felső határa az Alpokban 2600 

 m. Legmagasabbra hág a Chydorus sphaericus, s ez a legelter- 

 jedtebb faj mindenütt, mert eurytherm, vagyis meleget is hideget 

 is jól tűr. De követik őt a Daphnia longispina, Acroperus leuco- 

 cephalus, Alona affinis, A. quadrangnlaris és Plenroxus excisus. 

 Ugyanezek és a Daphnia caudata lakják a Tátra tengerszemeit 

 is, az utóbbi részben mint a Daphnia longispina helyettesítője. Az 

 ágascsápú rákok nagy elterjedését mutatja az, hogy pl. Szibériá- 

 nak és Egyiptomnak is vannak közös fajai. 



A Daphnia pulex De Geer. és D. pennata O. F. M. egyesí- 

 tése óta évszaki dimorphismus révén. több alakjukat sikerült ösz- 

 szekötni (lásd Burckhardt). Zschokke aD. Zschokkeit is a D. 

 pulex kerek, tehát tavaszi alakjának tekinti, mely ott az időkülön- 

 bözet miatt augusztusban lép fel. E sajátos kerek alak második 

 termőhelyét a Retyezáton constatáltam 1898 augusztusában, de a 

 törzsalakot nem találtam s így Zschokke nézetét sem iga- 

 zolhatom. 



Jellemző vonás az alpin fajokon az u. n. héjtüske visszafej- 

 lődése. Ebben typus lehet a Daphnia alpina Dad., melyet eddig 

 csak a Retyezátról ismerünk.') 



A Daphnia longispina kevés eltéréssel mindenütt 3 telelő 

 hónapot tart ; ilyenkor csak petéi maradnak meg. Szaporodása pe- 

 dig egy nyári és egy őszi ivaros periódus kivételével ivartalanul 



*) Lásd : Szilády Zoltán : A regyezáti tavak alsóbbrendű rákjai : Math. és 

 Természettud. Értesítő XVIII. 1900. 



