118 Dr. Szilády Zoltán 



jegyezve, ellenben a Tátra Hosszútavából ismerjük az Apheloche- 

 irus aeslivalis Westw. fajt. 



Az Alpokra jellemzőnek mondott Corixa cognata Fieb. nálunk 

 nem fordul elő, ellenben a C. cavifrons Thoms. a Csorbái és a 

 Szent-Anna-tóban található. 



A magas hegyek vízi félfedelűi mind ragadozó, különösen 

 vízi rovar-álcákból élő állatok. Igen nagy a vándor hajlamuk, 

 gyakran seregestül is változtatják lakhelyüket. A magasabb fekvés 

 csak szaporodásukat késlelteti, mely az Alpokon augusztusra 

 esik. 



2. Neuroptera, reczés-szárnyúak. Augusztus elején jelennek 

 meg szánkássá fejlődve a tegzérek, melyeknek tömérdek álczája 

 népesíti a tengerszemeket, s különösen lassan folyó vizű, iszapos 

 fenekű helyeiket, mintegy 2600 m. magasságig. 



Legáltalánosabb elterjedésűek az Alpokban : Asynarchus coe- 

 nosus Curt.. Halestis ruficollis Pict., Stenophylax alpestris Kol., St. 

 latipennis Curt., Drusus discolor Ramb. Ezek, a két első kivételé- 

 vel nálunk is élnek a magasabb hegyeken sok más és részben 

 jellemző hazai fajjal együtt, a melyeket itt nem sorolok fel, csupán 

 a Magyar Birodalom állatvilágára és Klapálek dolgozataira 

 hivatkozom. 



3. Orthoptera, egyenes szárnyúak. Az Alpok minden hegyi 

 patakát 235Ü m.-ig két kérészféle álczája népesiti be legnagyobb 

 számmal : az Ecdyurus helveticus Eaton és a Baetis aipimis Pictet 

 Röpülésük ideje átlag a iulius hónap ; magasság szerint később, 

 vagy korább. Az elsőt magam is gyűjtöttem a Retyezáton. 



Heller és Dalia Tőrre csaknem kizárólag a Baetis- és Hepta- 

 genia-nem fajait találta Tyrolban ; Dziedzielewicz szerint pedig a 

 Hepiagenia volitans Eat. a Kárpátok leggyakoribb faja. 



Leginkább pataklakók a Perla-f élek álczái is, amelyek közül 

 a Leuctra-nem 2600 m.-ig, a N emura variegata Oliv. 2560 m.-ig 

 terjed. Röpülésük ideje az Alpokban augusztus hó. Ilyenkor egy-egy 

 faj oly tömegesen rajzik, hogy fekete esőként lepik el a jégárakat. 



Nem terjednek ily magasra (1700 — 1800 m.) a szitakötők. 

 Ezek közül havasi alakoknak tekinthetők a Corduliák (C. metallica, 

 C. alpestris, C. arctica, az első nálunk is !) Epitheca arctica Zett. 

 és Aeschna borealis. 



Hazánkban kevés alpesi jellegű szitakötőfaj ismeretes eddig, 

 ellenben a Perla-félék közül a fent emiitett Nemura variegata 



