A tengerszeHieh faimájáhól. 119 



Oliv. nálunk is megvan s az Alpok egyik fajával, a Chloroperla 

 grammá tica-val (Scop.) együtt a Retyezát leggyakoribb Perla- fél éje. 



4. Diptera, legyek. A kétszárnyúak sok fajának' álczája él a 

 tengerszemekben. A legelterjedtebbek ezek közül (a mi havasi ta- 

 vainkban is) s Chironomusok, melyek a tengert is felkeresik. 



A dipterák és álczáik közti összefüggés kevéssé ismeretes 

 eddigelé. Az Alpok patakaiban kövek alatt él a Liponeura brevi- 

 rostris Löw. és a Pedicia rivosa L. álczája ; előfordulnak Atke- 

 rixek, Tabauusuk, Culexek és Anophelesek álczái is, néha jelentékeny 

 magasságig (2000—2500 m.). Még télen is gyakori az Alpokban 

 több Simu Ha-nem álczája ; ezeket magam is gyűjtöttem a Retye- 

 zátnak 1000 — 1500 m. magasságú helyein, patakparti növényeken. 

 Végül a plankton legközönségesebb lebegve úszó alakja a Chironomus- 

 álcza. Az Alpokban 2600 m.-nél is magasabbra terjed e nem, mely- 

 nek legközönségesebbje ismert faja a Chirononms plumosus L. 

 Nálunk gyakoriak a Corethrák is. 



5. Coleoptera, bogarak. Legtöbb és legbehatóbb adatunk talán 

 mégis a bogarak rendjéből van. Legjellemzőbb fajaik s egyszersmind 

 legnagyobb horizontális és vertikális elterjedésűek az Alpokban : 

 Hydroporus mvalis Heer. 2620 m.-ig, Agabus Solieri Aubé 2755 

 m.-ig, Helophorus glaciális Villa 3270 m.-ig, Helophorus alpinus 

 Heer. 2640 m.-ig, Helochares lividus Forst. 2680 m.-ig. 



Ezek közül is kiemelendő az első három s leginkább a hazánk 

 több helyén is (Tátrafüred, Erdélyi havasok) előforduló Agabus 

 Solieri Aubé és a Helophorus glaciális Villa, mely nemcsak ma- 

 gassági elterjedésével áll első helyen. Feltalálták már a mi Kárpát- 

 jaink több magas pontján Várnától az É.-K.-Kárpátokon át a 

 Lungaczászáig. Magam pedig 1850, 1900 és 2000 m. magasságban 

 a Retyezát több pontján találtam. Tehát egész Középeurópa hava- 

 sainak jellemző, glaciális eredetű állatául tekinthetjük, mert e magas 

 vidéken kívül csak Európa legészakibb rés-én található. 



Nagyobb elterjedésű fajok még az Alpokban (ottani vertikális 

 határukkal) ezek : Hydroporus griseostriatus De Geer 2560 m.-ig, 

 Hydroporus Davisii Curt. 1943 m.-ig és Hydroporus uigrita F. 

 2302 m.-ig. Nem gyakori faj, nálunk az ÉK., ÉNy. és DK. F'elföldek 

 több helyén gyűjtötték, magam a Retyezát Zenoga-tavában 2000 m. 

 magasságon találtam. Hydroporus palustris L. 2450 m.-ig, Agabus 

 congener Payk. 2445 m -ig Északeurópa és az Alpok egyik legjellem- 

 zőbb alakja. Nálunk csak Erdély néhány pontjáról ismeretes. Közép- 

 Európában általán ritka. Több példányát találtam a retyezáti Zenoga 

 tóban (2000 m.). Agabus guttatus Payk. 2445 m.-ig. Nálunk is 



