Különfélék. 129 



II. Kedves barátom ! Miként lettem 20—25 évi időköz után újra 

 lepkészszé ? Azt is elmondom. 1884 — 1885-ben öcsémmel együtt 

 családunkkal a Szép Juhászné mellett levő Bugát-féle villában nya- 

 raltunk, fiam 10 éves, öcsémé 8, kis leánya pedig 6 éves volt. 

 Vasárnapon délelőtt és esténként a gyerekekkel nagy sétát szoktunk 

 tenni és virágokat szedni, minek eredménye óriási bokréta volt, 

 melyet öcsém művésziesen kötözgetett. Engem ez a „széna sze- 

 degetés" untatni kezdett és emlékeztetve öcsémet, hogy a lepkefo- 

 gás minő gyönyört szerzett nekünk egykoron., indítványoztam, 

 „heczeljük" abba bele a fiainkat is. Másnap már voltak a játék- 

 kereskedésből hálók, de azokat a fiúk igen ügyetlenül kezelték, 

 tehát megmulattuk nekik, hogyan kell a lepkét megfogni. Ekkor azt 

 tapasztaltuk, hogy biz' kicsi ez a háló. Kerített az öcsém nagyob- 

 bakat, ezek meg a fiúknak nehezek voltak, így hát mi fogtuk ré- 

 szükre a lepkéket és csakhamar azon vettük észre magunkat, hogy 

 nem a fiúkat, hanem minmagunkat „heczeltük" bele a lepkefogásba. 

 Neki is buzdultunk és elég szerencsével gyűjtöttünk; fogtunk nem 

 egy olyan állatot, melyet azóta sem láttam és nem telt el vasár- 

 nap, hogy legalább 5 — 6 újabb fajjal nem tértünk volna haza. 



Kedvezett az idő is, mert az a két év entomologiailag igen 

 bőséges volt : a hová néztünk, a merre jártunk volt lepke és 

 hernyó bőven. És az az öröm, ha újfajta lepkét fogtunk! A lep- 

 kéket szépen szabályosan ki teszi tettük és úgy raktuk el. Némi ré- 

 szének tudtuk német nevét, a többinek komponáltunk nevet. Ez 

 utóbbi különösen a hernyókra nézve állt, ' melyeket még kevésbbé 

 ismertünk ; így a Bombyx lanestris volt a „tigris", a Crateronyx 

 dumi a „bivaly", a Spilosomák „sietősek" voltak. Ezek még a 

 lepkéknél is nagyobb örömet szereztek nekünk. Valóságos ese- 

 mény számba ment, midőn öcsém az első Spliinx Ligustri és 

 Orgyia antiqua hernyókat hozta az — Erzsébettérről, vagy mikor 

 én az első Vanessa Jo és polychloros, vagy Lasioampa quercifo- 

 lia hernyót hoztam haza, vagy mikor a Saturnia Pyri első her- 

 nyóját fedeztük fel. 



És minő meglepetések! Egyszer kis sárgacsíkos fekete her- 

 nyókat gyűjtöttünk, melyek néhány nap múlva, eltűntek, de helyet- 

 tük ibolyás bibircses zöld hernyónk volt : így jöttünk rá, hogy 

 Saturnia pavonia-x&l van dolgunk. Szóval, minden új állat ránk 

 nézve uj felfedezés volt. Az éjjeli fogásról hallottunk volt, de nem 

 tudtuk a módját,, mert nem volt ki ől kérdezzük, irodalmi tanul- 

 mányozásra pedig rá nem értünk, nem is szándékoztunk a tárgyba 



