Í64 A. Aigner Lajos 



készülnek a másfajbeli nősténynyel párosodni, de alig másod- 

 percznyi megközelítés után visszavonultak. Errare humánum est ! 

 A párosodás tartama és intensi vitása a fajok szerint igen kü- 

 lönböző. A nappali lepkék, veszély közelgésével rendesen azonnal 

 szétválnak, de van rá eset, hogy még a halálban is együtt marad- 

 nak ; így gyűjteményemben egy szerelmes Satyrus Dryas-pár. 

 Némely Saturniidát semmiféle kínzással sem lehet a megkezdett 

 párosodás félbeszakítására bírni. Ugyanazt tapasztaltam számos 

 Zygaenánál, sőt az Eupithecia oblongata-néX is. A párosodás olykor 

 csak másodperczekig, sokszor azonban 24 óráig, sőt tovább is el- 

 tart. 



Míg az éjjeli lepkéknél, különösen a Bombycidáknál, rendesen 

 a hím választ magának nőstényt, addig ez a nappaliaknál nem 

 szabály, sőt egyes Ornithoptera és Hestia-fajoknál a nőstény veszi 

 át az activ szerepet, a mennyiben a hímet űzőbe veszi s ugyanezt 

 tapasztaltam a Colias Hyale-ná\ is. De választás és versengés közt 

 különbség teendő. Argynnis Paphia-nál pl. a hím a kérő ; ő keresi 

 fel a nőstényt, a melyet azután sebesen körben körülröpül ; de a 

 nőstény a választó rész, és a versenyző hímek közül csak annak 

 kedvez, mely a kellő perczben közeleg ; hajlandóságát azzal tanú- 

 sítja, hogy a nászröpülést elfogadja, a melynél a szerelmespár leg- 

 inkább csak felső szárnyait lebegteti. A nászröpülés azonban nem 

 általános szokás ; elég gyakran látni pl. a Melitaeáknál, hogy a 

 virágon űlő nőstény a hím közeledtével szárnyát jobban kiterjeszti, 

 potrohát pedig lebegteti, illetőleg fel-felbillentgeti, és a hímet ott 

 nyomban magához is bocsátja. 



Az itt említett viszonyok normális párosodásokra vonatkoznak, 

 még ha egyes esetekben némi sajátságot is feltüntetnek, s a rova- 

 roknál általános szabály is, hogy hím és nőstény csak egyszer pá- 

 rosodnak, minek megtörténte után a hím csakhamar kimúlik, a 

 nőstény pedig a petézéshez lát. Ámde a lepkéknél a bigámia úgy 

 mint a biandria sem ritka. Minthogy tenyésztési kísérletek után 

 tudjuk, hogy a nősténynek egyszeri párosítása az összes peték 

 megtermékenyítésére elegendő, ennélfogva a biandriát abnormításnak 

 tekinthetjük, és nevezetes, hogy a többhíműség esetei kivált a sok 

 generatión át a fogságban tartott, meghonosított selyem szövőknél 

 fordulnak elő. 



Ebből a kétségkívül helyes feltevésből azonban egyálta'ában 

 nem az következik, hogy a bigámia is rendellenes. Tudjuk, hogy 

 némely állatoknál a nőstény . csak egyszer közösül, holott a hím 

 többször is párosodik. S ezt normálisnak kell tekintenünk minden 



