A lepkék peíézése. l8£> 



Ügyel a eircumspeetus nőstény, hogy petéjét csak oly ..növényre, 

 ágra vagy levélre rakja le, amelyen a leendő hernyó- ..minden.: való- 

 színűség szerint, táplálékban hiánu nem fog szenvedni; sőt figyel- 

 mét még arra is kiterjeszti, hogy a pete elhelyezésére kiválasztott 

 növény előreláthatólag hány hernyót táplálhat, sőt még egyéb kö- 

 rülményekre is. így pl. állítják, hogy a Szajna mentén a Pieris 

 Brassicae petéit újabban egyenként rakja le, nem pedig mint 

 régente csomókban ; a Pieris Daplidice-né\ megfigyelték, hogy 

 petéit csak oly Sinapis-növényekre tojta le, amelyek tarlón állnak, 

 tehát a lekaszáltatásnak kitéve nincsenek ; a Papilio Poci alirius , 

 melynek hernyója a helyváltoztatásra tehetetlen, petéit egyenként 

 rakja le a tápnövény leveleire ; a Valéria oleagina, melynek her- 

 nyója nappal a kökény ágaihoz lapulva rejtőzik, egy bokron csak 

 két-két petét helyez el ; a Papilio Machaon hernyójából egy Pira- 

 pinellán ritkán találunk egy hernyónál többet stb. Ebben nyilat- 

 kozik számos lepkénél az iyadékról való gondozás, az olyanoknál 

 pedig, mebyeknek petéi kitelelnek, abban, hogy a nőstény a-pot- 

 roha végén levő gyapjas szőrökbe burkolja (Ocneria, Porlhesia) 

 ami nem arra való, hogy a különben is nagy hideget kiálló petéket 

 a tél zordsága, hanem a madarak ellen óvja, amelyek kivált tétlen 

 szorgosan keresgélik a lepkék petéit és bábjait. Ama gyapjas szőr- 

 nek bizonyára kellemetlen íze vagy izgató tulajdonsága van, mint 

 pl. a Porthesia chrysorrhoeáé. 



A peték szám*, melyeket egy nőstény lerak:, rendkívül vál- 

 tozó; némely Ps3'chida több ezret toj, számos Geometrida -és Bom- 

 bycida néhány százat, a Rhopalocerák és Sphingidák pedig rend.-. 

 szerint százon alul ; legkevesebbet úgylátszik az exota Morphidák 

 és a közel rokon Hetaeridák tojnak (rendesen húsznál nem többet). 

 A szintén exota Pierella Nereis petéje oly szerfelelt nagy, hogy 

 egy nőstény sokat semmi esetre sem tojhat. 



Valamint az egész állatvilágban, úgy a lepkéknél is a peték 

 száma arányban áll azokkab a veszélyekkel, amelyeknek fejlődése 

 alatt az ál ! at kitéve van. A sűrű őserdőben élő Pierdla-hemyot, 

 mely azonkívül ügyesen el is tud rejtőzni, úgylátszik kevés veszély 

 fenyegeti, habár a növekvése lassú ; viszont pl. a Saturnidák her- 

 nyójának sok veszélyen kell túlesnie, melyek , az időjárás, az 

 lehneumonidák, Tachinák és madarak részéről fenyegetik ; petéik 

 száma ennélfogva igen tetemes és a Hetaeridákét negyvenszer is 

 felülmúlja. 



- A pete alakjára gyakran a lerakás módja bír befolyással. 

 A Danaidák és Heüconiák petéi pl. eredetileg orsószerűek, -de az 



